97 
sima Wiesb. nevet használni, 
ha már a szerző szerint is e 
prioritást élvező név az ő hosszá 
néven nevezett növényével azo- 
nos. Ad absurdum lehetne az 
elnevezéseknek ezt a módját 
vinni, mely a bináris nomen- 
klatúra egész szellemével ellen- 
kezik és nehézkességével azt 
valósággal visszaveti a Linné 
előtti időkbe. 
A termőhelyek felsorolásánál 
szerző majdnem kizárólag a 
magarevideálta anyagra tá- 
maszkodott, ami a munkának 
csak előnyére szolgál és ami 
ellen ily kritikus genusnál, minő 
a Viola-nemzetség, természe- 
tesen egy szavunk sem lehet. 
De mert ez a körülmény ter- 
mészetszerűleg magával hozza, 
hogy a geographiai elterjedés 
adatai a legtöbb esetben héza- 
gosak maradnak és mert a 
munkában főleg sok irodalmi 
adatot (a hazaiaktól eltekintve 
különösen francziákat), de fon- 
tos európai fajt is — minő 
pl. a V. prenja G. Beck — 
hasztalan keresünk, Becker e 
munkáját Conspectus Violarum 
europaearum-nnk , a minőnek a 
munka czíme nyomán az Alig. 
Bot. Zeitschr. 1910, 101. o. refe- 
rátuma minősíti, még nem te- 
kinthetjük. 
bér den Namen V. hívta var. 
hirtissima Wiesb. gebrauchen, 
wenn scbon nach des Verfas- 
sers eigener Aussprache dieser 
prior itátsberechtigte Name die 
gleiche Pflanze wie dér lángé 
Name bezeiehnet. Leicht ware es 
diesen Modus von Benennungen 
ad absurdum zu fíihren. Er wi- 
derspricht demganzenSinneder 
bináren Nomenklatur und wirft 
dieselbe mit seiner Schwerfál- 
ligkeit sozusagen in die prálin- 
naeanischen Zeiten zurück. 
Bei Aufzáhlung dér Stand- 
orte stützt sich Verf. fást aus- 
schliesslich auf selbstrevidier- 
tes Matériái, was dér Arbeit 
nur zum Vorteile gereicht und 
wogegen wir bei einer solehen 
kritischen Gattung selbstver- 
stándlich kein Wort einwendeu 
können. Weil aber dieser Um- 
stand naturgemáss mit sich 
bringt, dass die Angaben dér 
geographischen Verbreitung zu- 
meist lückenhaft bleiben, und 
weil wir fernerhin in diesem 
Werke viele literarische An- 
gaben (von den ungarischen 
abgesehen besonders franzö- 
sische), aber auch z. B. solch 
eine wichtige europáische Art, 
wie V. prenja G. Beck ver- 
geblich suchen, so können wir 
in dieser Arbeit des Verfassers 
entgegen dem Referate dér Alig. 
Bot. Zeitschr. 1910, 151 noch 
keinen Conspectus Yiolarum 
europaearvm erblicken. 
Gáyei*. 
V 
