Ezek után mindenki belátja, hogy az én felfogásom és tanul- 
mányozási módszerem a természeti tények oki és okozati , tehát 
oknyomozó alapon való analysálása. A jelenségcsoportoknak apróbb 
részekre való bontása és a fa növekedési jelenségének ezen részlet- 
tényezőkből synthetikus úton való összeállítása. 
Nem szükséges részleteznem, hogy az összes természettudo- 
mányok napjainkban tapasztalható óriási haladásukat az oknyomozó 
kutatási módszereknek köszönhetik. Ma senkit sem lep meg, ha a 
mérnök egy <-ne\v-yorki fellegkarczolót», egy tengeröblön át veze- 
tett oFoBTH-hidatu, egy 3ü0 méter magas EiFFF.L-tornyot papíron 
megszerkesztvén, azt az utolsó szegig tervszerüleg megépítteti és 
midőn elkészült, minden kívánalomnak megfelel. Épen úgy nem 
csodálkozunk azon, ha a gépészmérnök egy locomotivot. vagy 
egy óriási méretű hajót megszerkeszt, gépjeinek szénszükségletét, 
energia fogyasztását és munkaképességét olyan pontosan kiszá- 
mítja, hogy ezer és ezer kilométerre menő távolságokat befutva 
képes az előirt feltételeket és az időt kívánt pontossággal betar- 
tani. Vagy, kit lep meg ma már az electrotechnika szédületes 
haladása? A tudományok ezen vívmányokat soha sem érték volna 
el, ha a megíigyelt adatok sorozatát interpolatiós formulába fog- 
lalva, csak azt kutatták volna, hogy a képlet a nyers adatokból 
szerkeszthető görbét minél jobban megközelítse. Ezen eredménye- 
ket feltétlenül az oknyomozó kutatási methodussal kiderített részlet- 
adatok alapján felépített synthetikus módszerekkel való dolgozásnak 
köszönhetjük. 
E.ndres tekintélyére hivatkozva, a czikkiró úr azt mondja, 
hogy « mindazok az előnyök , melyek valamely ismert görbe analy- 
tikai kifejezésével össze lennének kötve, eltűnnek abban a perczben , 
amint ehhez háromnál több képletre van szükségünk és kétségessé 
válnék akkor is, ha 3 képlettel czélt is érünk. y> 
Gondolkozzunk csak egy kicsit kérem, hogy vájjon egy 
locomotivnak, vagy egy electromos dynamónak a megszerkesz- 
tésénél, vagy megfordítva, működési eredményeit kifejező görbéjének 
a pontos számításánál csakugyan elegendő-e az a fentebb kikötött 
3 képlet? Ugyebár, hogy nem. Pedig azt mindenki belátja, hogy 
az a gépszerkesztő, vagy a gép munkáját vizsgáló mérnök analy- 
tikai eszközeivel és komplikált számításaival a gyakorlat czéljait 
szolgálja! És ha ez így van, ezen viszonylag egyszerű gépeknél 
milyen jogon kívánhatja valaki, hogy a sejtek életfolyamatának, 
táplálkozásának, növekedésének és szaporodásának komplikált folya- 
matából előálló fatest térfogati növekedését, a szerző úr által tár- 
gyalt interpolatiós sor 3—4 tagjával ( 12(5. lap) avagy Endres 
által előirt három egyenlettel (127 — 128. lap) kilehessen fejezni. 
Feleslegesnek tartom ezt a kérdést tovább tárgyalni, ezekből 
mindenki megérthette felfogásomat és láthatja azt is, hogy addig, 
mig Rónai úr az interpolatiós formulákkal való dolgozást helyesli, 
én azokat, mint kisegítő eszközöket jobb hijján ugyan elfogadom, 
