matiókat találjuk ismertetve : 
9. Tomillares- formát io (bokros 
növésű félcserjék, főleg Labia- 
ták, így elsősorban Scdvia o Vi- 
cinális). 10. Phrygana-formatio 
(tövises félcserjék, tüskés kórók 
és fűvekből összeálló növény- 
szövetkezet, mely a Balkán 
mediterraneus vidékeinek leg- 
szárazabb homokos-köves he- 
lyeit borítja). 11 . Köves lejtök 
formatiója (sokban a tomilla- 
res-re emlékeztet, csakhogy fő- 
alkatrészeit nem az aromatikus 
félcserjék és kórók képezik. 
12. Homokos lejtők formatiója. 
13. Törmelékes helyek. 14. Bel- 
földi dünák. 15. A tengerpart 
növényeinek formatiója. 16. A 
sivatagsteppék (a thrák és kelet- 
ruméliai síkság egyes foltjain). 
17. Sziklás lejtők. 18. Szikla- 
falak 19. Sós- és brackvizes 
mocsarak. 20. Vízi növények. 
21. Két formatiója. 22. A kait ár- 
területek. 
A harmadik fejezet a közép- 
európai flóra növény formatióit 
tárgyalja, végül a munka utolsó 
része a « Balkánfélsziget nö- 
vényvilágát s annak tagoló- 
dását. 
A horizontális tagolódás te- 
kintetében szerző a Balkán 
mediterraneus részét a medi- 
terraueus flóravidék appenini- 
balkáni-kisázsiai provincziája 
egy önálló kerületének tekinti, 
melyet balkáni vegetatióvidék 
névvel jelöl. Az egész terület 
négy zónára oszlik, neveze- 
tesen az adriai, hellén, scardo- 
pindusi és aegaei-euxinosi zó- 
nára. 
9. Tomillares (Labiaten-Halb- 
striiucher etc., haupts. Salvia 
offic.), 10. die Phrygana- For- 
mation (dór n ige Halbstráucher 
etc.), welche die trockensten, 
sandig-steinigen Stellen des 
Mediterrangebietes dér Balkan- 
halbinsel bedeckt ; 11. die For- 
mation dér steinigen Hügel- 
triften, welche an jene dér 
Tomillares érőmért, dérén Haupt- 
bestandteil aber nicht aroma - 
tische Halbstraucher u. Kráuter 
bilden), 12. Formation dér san- 
digen Hügeltriften , 13. dér 
Sclmtthcdden, 14. dér Binnen- 
landsdünen, 15. Seestrands- 
f ormát ion, 16. Wiistensteppen 
(an einzelnen Stellen dér thra- 
kischeu und ostrumelischen 
Ebene), 1 7. Felse.ntriften , 1 8. 
Fel senf ormát ionén, 1 9. Salz- 
und Brackwassersümyfe, 20. 
Wasserformationen, 21. Wiesen 
und 22. Kulturland. 
Dér dritte Abschnitt behan- 
delt die Vegetationsformationen 
dér mitteleuropáischen Flóra, 
wie sie auf dér Balkanhalb- 
insel auftreten ; dér letzte Teil 
des Werkes aber die Pflanzen • 
welt dér Balkanlanderundihre 
Gliederung. 
Bezüglich dér horizontalen 
Gliederung betrachtet dér Vert. 
die mediterránén Teile dér 
Balkanhalbinsel als einen selbst- 
stándigen Bezirk dér apenni- 
nisch - balkanisch • kleinasiati- 
schen Provinz des Mediterrán 
gebietes, welchen er als bal- 
kanischenVegetationsbezirk be- 
zeichnet. Diesel* Bezirk zerfiillt 
in 4 Zonen u. zw. in die 
adriatische, hellenische, scardo- 
pindische und aegaeisch-euxi- 
nische Zone. 
