északi részében, anélkül, hogy itt a Telecska löszétől élesen 
elválna, Regőce, Gádor, Csávoly, Tataháza, Bácsalmás, Szabadka, 
Horgos táján végződik. A diluvium vége felé a Duna-Tiszaköz 
sivatagjának egy része szelidebb arculatot öltött, átváltozott step- 
pévé s lerakodott a lösz. A Duna-Tiszaköz déli részében a Te- 
leeskai és Titeli fensík áll löszből. 
Ez évi kirándulásaimnak nagyobb részét e két földnem 
növényzetének tanulmányozására fordítottam, az ott talált és 
még eddig nem közölt adatokat a következőkben sorolom fel: 
Juniperus commimis L. Futóhomokon. Terézhalma és Vár- 
megyehatár között. 
Ephedra distachya L. Előttem az Epliedránalc hazánkból két 
fontos lelőhelye ismeretes, az egyik a tordai hasadék, a másik 
Budapest környéke. Wagner*) általánosságban felemlíti még, hogy 
a Duna- Tisza közén is előfordul, de Bács-Bodrogmegyéból ezideig 
nem közölték. Sőt Ményhárth L. Kalocsa vidékének növénytenyé- 
szete c. munkájában Kalocsa vidékéről sem említi. A tordai hasa- 
dékban a hasadék bejáratától északra fekvő meredek, fűvel benőtt 
helyen Barth József fedezte fel 1873 junius 10-én a szibériai 
AlUum obliquum közelében. Budapest környékéről Sadler említi 
fel először «Auf den Kalkbergen bei Ofen und den Sandhiigeln 
bei Pest (Neilreich : Aufzáhlung dér in Ungarn u. Slavonien bisher 
beob. Gefásspflanzen p. 75). Sadler Kalkberg-je alighanem a do- 
lomit lesz. Részletesebben emlékezik meg e növényről Borb*s 
«Főváros és környékének növényzetei) c. munkájában, ahol a 182. 
old. a következő lelőhelyeket sorolja fel: < a Gellért- és Sashegy 
déli oldalán, a puskaporos magazin s váci temető körül, továbbá 
R. -Palota, P.-Szt-Mihály, Gubacs és Soroksár körül homokos me- 
zőkön)), Mihálik István zombori tanár a káposztásmegyeri homok- 
buckákon találta. 
Míg az Epíiedra-nak előbb felsorolt lelőhelyei a Duna-Tisza- 
köz homokos területének északi felében vagy ennek elején van- 
nak, addig én ug} r anezen homokos területnek déli felében, tehát 
ellenkező végén találtam. 
Jánoshalma és Halas között terül el a Duna-Tisza közének 
legérdekesebb homokbuckás és még eredeti területe. Míg e homo- 
kos területnek vasútmenti része szőllővel és gyümölcsfákkal, majd 
akác-, kőrisfa- és tölgyerdővel van beültetve, addig a vasúttól 
távolabb egy igazán érdekes és minden emberi beavatkozástól 
mentes, homokos szűz terület áll a növénygyűjtő rendelkezésére. 
Egymáshoz nagyon hasonló fehér és fekete nyárfa-ligetek válta- 
koznak itt, melyek között terjedelmes homokbuckák emelkednek, 
mindegyik homokbucka más és más növénynek szülőhelye. 
Ez év május 24-én tett kirándulásomon, «Vármegyehatár^ 
vasúti őrháztól egyenes vonalban nyugatra haladtam. Miután a 
*) «Magyarország virágos növényei)) p. 207. 
