24 
tok csak szórványosan vannak ; 
az elterjedési kör széleinek pon- 
tos megállapítása még igen 
számos herbárium anyagának 
megvizsgálásával volna csak le- 
hetséges, mivel különösen kelet 
és dél felé az irodalmi adatok 
természetszerűleg nem mindig 
megbízhatók. Magyarországon 
a síkságon és az alacsonyabb 
dombvidéken mindenütt meg- 
van, cserjés helyeken, erdő- 
széleken sokszor formációt ké- 
pezve s a Kárpátok szélesebb 
völgyeibe is elég mélyen nyúlik 
bele az elterjedési vonala. A 
Vág mentén pl. a Yágréve 
melletti Manin szorosig s Tú- 
róé megyében is a gágyeri 
völgyben és Znióváralja mel- 
lett (Wagner János : Turóc vm. 
fi. 13. lap), a Garam mentén 
pedig Zólyombrézóig szólnak 
az irodalmi vagy herbáriumi 
adatok. Általában tehát a me- 
zei táj vertikális, magassági 
övében terem; magasabb heg} r - 
vidékek alján már más fajok- 
hoz való közeledést mutat. így 
Erdélyben Brassónál, Tordánál, 
Talmácsnál, az E. Baumgar- 
tenianum- hoz közeledik, Bosz- 
niában, Dalmáciában meg Kraj- 
nában pedig sok példányon 
többé-kevésbbé az E. carnióli- 
cum termését jellemző 3 —4 
ágú szőrözetet mutatja. A Bán- 
ságban árnyékos, nyirkos tala- 
jon igen nagy, nagyobb virágú, 
mélyen öblös levelii példányok 
a gyakoriak, míg a Domugled 
begy napsütötte mészszikláin, 
a hol egész 1100 m magasságig 
megy fel, — csak 1 — 2 dm 
magas, többnyire egyszerű 
szárú alakban nő. 
Bezirkes nur spiirliche vertrau- 
enswürdige Angaben vorlie- 
gen ; zűr sicheren Fests telimig 
dér Verbreitungsgrenzen ware 
noch die Untersuchuug eines 
reicheren Herbarmateriales 
notwendig, da besonders gégén 
Osten. u. Síiden die Literatur- 
angaben naturgemass nicht 
immer verlásslich sind. In dér 
ungar. Ebene und auf dem 
niedrigeren Hügellande ist 
diese Art überall aazutreffen ; 
an buschigen Stellen und an 
Waldrandern bildet sie oft 
Bestande und dringt ziemlich 
M r eit in die offeneren Karpa- 
thentáler ein. Wir finden z. B. 
in dér Literatur und in Her- 
barien Angaben aus den Waag- 
tale bis zűr Manin-Enge, im 
Com. Turócz bis zum Gagye- 
rer Tál u. bei Znió-Váralja; 
im Tál des Gran bis Zólyom- 
brezó. Im allgemeinen kommt 
sie alsó in dér Wiesen- 
region vor ; in höheren Lagen 
zeigt sie schon Annaherung 
an andere Arten. So finden 
wir z. B. Annáherungen an 
E. Baumgartenianum bei 
Brassó, Torda, Talmács, wáh- 
rend in Bosnien, Dalmatien u. 
Krain schon an vielen Exem- 
plaren mehr oder weniger die 
3 — 4 gabeligen, die Frucht des 
E. carniolicuvi charakterisieren- 
den Haare anzutreffen sind. 
An schattigen feuchten Stel- 
len im Bánát wird die Pflanze 
sehr gross ; auch die Blüten 
werden grösser und die Blat- 
téi’ tiefer ausgebuchtet, wáh- 
rend auf den sonnigen Kalk- 
felsen des Domugled’s, wo 
die Pfl. bis 1100 m. ansteigt, 
nur 1 — 2 dm hohe, zumeist 
