28 
megyét kivéve, tudtommal nem 
terem. Utóbbinak északnyuga- 
ton levő legmagasabb termő- 
helye a Vág mentén Manin 
szoros, innen kezdve északke- 
let felé a mésztalajon már az 
E. Wittmanni veszi át szere- 
pét. hogy ezt a csoportot e 
területen egyedül képviselje. 
A gömörmegyei murányi fen- 
síkról látott számos példányon 
a virág színe már rendesen 
sötétebb sárga, az E. erysi- 
moides halványabb virágaival 
egyező, de egyebekben inkább 
az E. Wittmanni-val egyezik 
meg. 
A Zawadzki-íóI említett bu- 
kovinai termőhely : Rareu, 
Suchard előhava?, s más kö- 
zölt termőhelyek: Piaira Ci- 
bou, Fiatra- Domnei, (1. Knapp, 
idézett helyen) a látott számos 
példány után az E. Czetzianum 
ScHUR-ra vonatkozik: Zawadzki-í 
s a többi autorokat a feltűnően 
halványabb, az E. Wittmanni- 
éval körülbelül teljesen egyező 
virágszín bírta rá első sorban, 
hogy a bukovinai növényt is 
az E. Wittmanni-hoz számítsa * 
A bukovinai, rodnai és mára- 
marosi növény azonban pon- 
tosabb megtekintésnél már in- 
kább az erdélyi E. Baumgar- 
tenianum alakkörébe vág. 
Az E. erysimoides és az E. 
Wittmanni közt a virág színén 
s az utóbbi fajnak a magasabb 
das Comitat Turócz ausgenom- 
men — E. erysimoides nicht 
vor. Dér nordwestlichste u. 
auch höchste Standort dér 
letzteren Art ist die Manin- 
Enge an dér Waag; von hier 
nach Nordosten tritt auf Kalk- 
substrat E. Wittmanni auf, 
welches dann auf diesem Ge- 
biet alléin die Gruppé vertritt. 
An zahlreichen Exemplaren 
vöm Murányer Plateau hat.te 
ich eine dunklere Blütenfarbe 
bemerkt, welche mit jener von 
blassblütigem E. erysimoides 
übereinstimmt. Sonst neigen 
aber diese Exemplare vielmehr 
zu E. Wittmanni. 
Dér aus dér Bukovvina von 
Zawadszki erwahnte Standort 
Rareu u. Vorgebirge Suchard 
u. a. Standorte, als Piatra Ci- 
bou, P. Domnei (bei Knapp a. 
a. 0.) beziehen síeli nach zahl- 
reichen gesehenen Exemplaren 
auf n,. Czetzianum Schur. Za- 
wadzki und die übrigen Au- 
toren habén sicher in erster Li- 
nie die auffallend blasse- 
ren und mit jenen des E. Wittm. 
übereistimmenden Bliiten ver- 
. anlasst, die Bukowiner Pflanze 
dem E. Wittmanni zuzahlen. 
Bei genauerer Betrachtung 
ündet mán, dass die Bukowi- 
ner, Rodnaerund Maramaroser 
Pflanze vielmehr schon dem 
Formenkreise des siebenbür- 
gischen E. Baumyartenianum 
angehört. 
Nebst dér Blütenfarbe und 
Gebundenheit an Kalkfelsen 
höherer Lagen gibt es 
* A lembergi egyetem herbáriumának anyagához, sajnos, kérésem dacára 
sem juthattam s így a galíciai és bukovinai Erysimum ok- ból oly kevés anyagot 
láttam, hogy tisztázásuk t nem kísérelhetem meg. ScHUR-nak fajait, eredeti pél- 
dányaik a lembergi herbáriumban lévén, szintén csak leírásuk után ismerhetem. 
