32 
alaksorozatnak az alacsony 
dombvidéki E. erysimoides- hez 
hajló részét foglalja magában 
s mivel Schuh munkájában 
a sorrend szerint is az E. 
Baumgartenianum előtte áll 
az E. transsylvanicum- nak, az 
előbbi név kell, hogy érvény- 
ben maradjon. 
Krdély némely pontjáról, így 
a brassói Keresztény-havasról, a 
Bucsecs alól, a tordai hasa- 
dékról, a szebeni Talmács 
mellől, a hunyadmegyei Ohába- 
Ponor mészszikláiról továbbá 
a herkulesfürdői Domugled 
hegyen láttam kisebb virágú 
vagy már elszáradt tőlevelű 
v. többé kevésbbé felálló be- 
cöjű példányokat, melyek tehát 
erősen az E. erysimoides felé 
hajlanak, a látott példányok 
tehát átmeneteknek is tekint- 
hetők az h. Baumgartenianum 
és az E. erysimoides között. 
A tordai hasadék vidéke és a 
brassói előhavasok különben e 
tekintetben, t. i. közelálló pl. 
alacsony dombvidéki és havasi 
pendant fajok, alakok közti 
átmenetek dolgában több ta- 
nulságos példát nyújtanak. 
silvanicum umfasst die Kör- 
mén des niedrigeren Hügellan- 
des, welcúe sieh dem E. ery- 
simoides nahern : da aber im 
ScHUR'schen Werke dér Rei- 
henfolge nach E. Baumgar- 
tenianum vorangeht. muss die- 
sel’ Name beibehalten werden. 
Von einigen Punkten Sieben- 
biirgens, so vöm Schulergebirge, 
vöm Bucsecs, aus dér Tordaer 
Schluclit, von Talmács bei 
Nagyszeben, von den Kalkfel- 
sen von Oliaba Ponor im Com. 
Hunyad, endlich vöm Berg 
Domugled bei Herkulesfürdő 
habé ich Exemplare mit klei- 
neren Blüten, auch solche mit 
schon vertrockneten Grund- 
bláttern odor mit mehr minder 
aufrechten Schoten 
welche sich alsó 
E. erysimoides nahern, und als 
Üebergánge zu betrachten sind. 
Übrigens bietet die Umgebung 
dér Tordaer Schlucht und die 
Vorgebirge bei Bi’assó in Be- 
zug auf (Jbergánge zwischen 
nahe stehenden Arteu z. B. 
für das Auftreten von Pen- 
dants zu Arten dér tieferen 
Lagen auf dem Hochgebirge, 
gesehen, 
stark dem 
lehrreiche Beispiele. 
6. E. carniolicum Dolliner in Flóra 1827. 1. p. 254.; 
Reichb. Icon. fig. 4380 ; E. pannonicum var. carniolicum G. Beck 
FI. v. Siidbosn. u. d. angr. Herzeg. I. Bd. p. 73.; E. erysimoides 
var, sinuatum Janchen et Watzl in ÖBZ. LVIII. (1908) p. 245, 
non E. odoratum (i sinuatum Neilr. FI. v. Niederöst. (1859) p. 
728; confer Borbás in Math. Term. Közi. XV. (1878) p. 174. 
Caulis simplex, raro pauciramosus, 1 4 dm. altus, basi 
foliis radicalibus fiorendi tomporé adhuc plerumque virentibus 
parvis obtectus. Fólia radicalia (praecipue interiora) et caulina in- 
feriora vix petiolata , fere usque ad rhachin multisecta , segmentis 
distantibus, saepius integerrimis, angustis. Fólia superiora plerumque 
in superiore parte latissima, apex foliorum saepius obtusiusculus. 
Dentes foliorum superiorum et supremorum + distantes vei ver- 
sus apicem porrecti, exacte acuminati, crebiores, quarn in spécié- 
