39 
E sorok írója most abba a 
helyzetbe került, hogy ezt a 
nézetet megerősítheti. 
Az említett értekezés átolva- 
sása után ugyanis visszaem- 
lékeztem egyes « Crepis rigida»- 
példányokra, melyeket Dél-Hor- 
vátországból a Lika íenföldről 
láttam Rossi L. őrnagy úr (Kar- 
lovac) herbáriumában. 
Ennek a horvát növények- 
ben való gazdaságában ma- 
napság szinte egyedülálló her- 
báriumnak tulajdonosa szíves 
volt az illető herbariumlapokat 
pontosabb tanulmányozásra el- 
küldeni, melyből kiderült, hogy 
a likai növény kétségtelenül 
Crepis Blavii Aschers. Eszerint 
a C. Blavii a délhorvát heg} r - 
vidéken is a Crepis panno- 
niea-t <C. rigida W. K.) helyet- 
tesíti. Ez a növény úgy látszik 
nem száll le mélyebbre 600 
m.-nél ; az Isztriái termőhe- 
lyek 800 m.-en felül vannak, 
a boszniaiak pedig még ma- 
gasabban. 
A Rossi-herbariumban két 
termőhelyről van meg és pedig 
«in eollibus herbidis ad Vre- 
baéka Staza in provincia Li- 
kana» lég. ScHLOsser és Lju- 
bovo-ról (Kula és Bunic kö- 
zött), gyűjtötte Rossi 1896 juh 
18-án. 
leli bili nun in dér Lage, 
diese Vermutung bestatigen zu 
können. Nach Durchlesen des 
letztgenannten Artikels erin- 
nerte ich mich an « Crepis ri- 
<jmZa»-Exemplare, welche ich 
aus dem Hochtal Lika in Süd- 
kroatien im Herbai des Herrn 
Majors Ljudevit Rossi in Ivar- 
lovac gesehen hatte. Dér Be- 
sitzer dieser in Bezug auf 
Reichhaltigkeit an kroatischen 
Pflanzen heute einzig daste- 
henden Sammlung hatte die 
Liebenswürdigkeit, mir die 
betreffenden Bogén zum ge- 
naueren Stúdium zuzusenden ; 
dieses ergab, dass die Likaner 
Pflanze unzweifelhaft Crepis 
Blavii Aschers. ist, welche alsó 
auch im kroatischen Hochlande 
(die Pflanze scheint nicbt un- 
ter 600 Meter herabzusteigen ; 
die istrianischen Standorte he- 
gen über 800 Meter, die bos- 
nischen noch liöher) Crepis pan- 
nonivá (C. rigida W.K.) vertritt. 
Sie liegt von zwei Stand- 
orten vor u. z\^. «in eollibus 
herbidis ad Vrebaéka Staza 
in provincia Likana» légit 
Schlosser und von Ljubovo 
(zwischen Kula und Bunic] lég. 
Rossi 18. Juli 1896. 
