249 
((Eltérésünk lényege az — írja Rónai, — hogy Dr. Kövessi 
a fák növekedését olyan természeti jelenségnek véli, mint ami- 
lyen pl. a nehézség törvénye s a fizikai törvények legnagyobb 
része, amelyek mindig megfelelő szigorúsággal érvényesülnek: 
mi pedig a fáknak, mint szerves egj^ségeknek fejlődésében az 
egyéni sajátságok kiküszöbölése után, csak általános érvényű tör- 
vényszerűséget vélünk felfedezhetni, olyat, mint a társadalom 
tudományban az átlag-ember fogalma, amelytől a valóságban 
számtalan eltérés tapasztalható.)) 
Ezen definiczióban Rónai saját felfogását bizonyára jól adta 
vissza. Az én kutatási törekvésem szintén elég helyesen van meg- 
ítélve. Én csakugyan ilyen fajta törvényt keresek, mint milyenek 
a fizikai és kémiai törvények. Csakhogy amit én keresek az nem 
teljesen fizikai és nem teljesen kémiai, hanem fiziológiai törvény , 
mivelhogy ez az élőlényre fog vonatkozni és így az élő sejt 
egyéni sajátságait is magába kell hogy foglalja, éppen úgy, mint 
a fizikai törvények a különféle energia féleségek individuális sa- 
játságait is magukba foglalják. 
Természetes, hogy Rónai erre azt az ellenvetést teszi, hogy 
((félreértem a kérdés lényegét)) (81. 1.), mert ha «a fák fejlődésé- 
ben és növekedésében az egyéni sajátságoknak is szerepe van, 
akkor itt ok és okozati összefüggés szigorú következetességével 
működő törvényről nem is lehet szó» (77. 1.), mert — amint 
Gutienberg találóan, mondja «a fák alak- és fatömegváltozását, 
illetőleg olyan minden egyes esetre szigorúan érvényes törvény 
— mint amilyen pl. a kristály képződmény törvénye — nem is 
létezik» (77. L), « hanem csak olyan általános törvényszerűség 
létezhetik, amely törvényszerűség felkeresésében a tudományos 
kutatásnak azt a módját kell követnünk, amelyet matematikai 
vagy máskép statisztikai indukcziónak hívunk: s amelyet a sta- 
tisztika alkalmaz a társadalmi jelenségek kutatásánál)). (77. 1.). 
Honnan tudja Guttenberg vagy Rónai azt, hogy ilyen tör- 
vényszerűség, milyent én keresek, az élő szervezetben «.nem léte- 
zik* ? A kutatások mindinkább arra mutatnak, hogy ilyennek kell 
lennie, és én feltétlen hiszem , hogy van ! 
Hogy a statisztikusnak más lehet a felfogása, ebben a kér- 
désben, mint a fiziológus botanikusnak, azt tisztán értem, de 
miként jut a statisztikus hozzá, hog^v támadja és okvetetlenke- 
désével munkájában gátolja a növényfiziológus oknyomozó kuta- 
tási törekvését, azt már igazán nem értem. Utoljára is a növényi 
élet nyilvánulásának tanulmánj’uzásához a botanikusnak és fizioló- 
gusnak nemcsak joga van, de éppen ez a feladata és szabadságá- 
ban van a maga kutatási eszközeit és okfejtéseit használni. 
Ha pedig Rónai azt állítja, hogy «az erdészeti szak reputá- 
cziója érdekében » (76. 1.) védelmezi a statisztikai módszert és teszi 
kritika tárgyaivá tanulmányomat, akkor azt kell kijelentenem, 
