276 
melletti Fagy-Galla hegy Duna felé eső lejtőjén elég messze a 
csúcstól igen sok szabályos virágú gyujtovány fűre akadt. Mind 
a két helyen 2 — 5 sarkantyus virágok fordultak elő. De hazánkból 
nem ezek az egyedüli adatok. A Természettudományi Közlöny 
1904-iki évfolyamának a 198-ik oldalán levő «levélszekrény» 
rovatban látunk egy üzenetet, melyben egy Fiume környékéről 
beküldött növényről Degen Árpád kimutatta, hogy peloriás Linaria 
vulgáris. 
Ez azonban az utolsó nyom a peloriás gyujtoványfű hazai előfor- 
dulásait illetőleg. Nekem sikerült Budapesten a budai begyek több 
helyén megtalálnom e kétségkívül ritka növényt. Nem mondhatnám, 
hogy ez, mint a legtöbb felfedezés a véletlen műve volt. Nem 
pedig azért, mert én ezt a növényt kerestem, még pedig terv- 
szerűen kerestem. Ugyanis tavaly ősszel talált peloriás Delphinium 
consolidák 4 ) előfordulási körülményeiből kiindulva, feltettem, hogy 
a peloriás Linaria vidgaris- nak is hasonló körülmények között kell 
előfordulnia. Tehát, meg nem művelt réten vagy huzamosabb idő óta 
parlagon heverő egyébként is terméketlen ( agyagos , köves) mezőkön. 
A feltevésemben az is támogatott, hogj 7 a pécsi lelőhely, melyet 
én személyesen ismerek, szintén ilyen. Megerősített ebben az is, 
hogy a laza talajú, jól trágyázott mezőkön buján tenyésző gyujto- 
vány füvek között szorgosan keresve sem találtam sohasem. Ennél- 
fogva kirándulásaimon a fent leírt hegeken kerestem. Az ilyen 
helyeket azonban nem valami nagyon könnyű találni Budapest kör- 
nyékén, egyrészt azért, mert minden talpalatnyi földet beültetnek, 
amely pedig erre nem alkalmas, ott Linaria sem fordul elő, de 
ha előfordulna, közöttük valószínűleg találunk peloriás gyujtovány 
füvet is. 
1910. október 4-én a Sashegytől délnyugatra eső dombon 
találtam az első három példányt. A domb oldalai szőllőkkel és egyéb 
veteményekkel vannak beültetve, tetején azonban egy festői dolomit 
sziklacsoportozat ül. mely megakadályozta környezetének megmű- 
velését, úgy, hogy ez a darab egy vele kapcsolatos keskeny réttel, 
mely lenyúlik a völgybe, úgyszólván ősállapotban maradt; ezen 
találtam az említett bárom tövet, normális virágokkal biró, de nem 
nag} 7 on fejlett Linaria vulgarisok között. Az előfordulási körül- 
mények tehát szakasztott olyanok, mint a peloriás szarkaláboké 
voltak az Istenhegyen. 
Az egyik tövön 2 ötsarkantyus, l négysarkantyus és egy 
normális virág volt; a másik tövön 2 ötsarkantyus és több nor- 
mális virág, a harmadikon sok rendes virág között 1 ötsarkantyus 
virág volt. 
Egy héttel később a lörökvészdülö legmagasabb dombjának 
tetején egy m 2 -nyi területen 20 — 25 Linaria vulgáris példányt talál- 
tam peloriás virágokkal. A dombtető mezőinek szélén hatalmas kőra- 
4 ) Botanikai Közlemények 1910. 131. o. 
