Sokkal élesebb a növényföldrajzi határ dél felé. Bár Győr- 
inegye déli dombjait a geográfusok a Bakony nyúlványainak 
tekintik, geologiailag és növényföldrajzilag élesen elválnak a 
Bakony-hegységtől. A győrmegyei dombvidék nincs közvetlen 
összeköttetésben a Bakonnyal, mert egy széles ny — k. irányú 
keresztvölgy, melynek északi széle Győrmegye határáig terjed, 
elválasztja tőle. A dombokon hiába keressük a Bakony kőzeteit-; 
szilárd kő teljesen hiányozik rajtuk. Tetejüket többnyire pontusi 
agyag borítja, míg oldalt diluviális lősz vagy homokos lősz fedi. 
De nemcsak geologiailag, hanem florisztikai szempontból is külön- 
bözik e vidék a Bakony tói. A Bakony főfájának — a bükkfának — 
nyomát sem látjuk. Csak elvétve fordul elő egy-egy páfrány és 
egyéb sziklához kötött növény. (Lásd 315. lapon.) 
A dombvidék meglehetősen száraz ; állandóvizű patak egy- 
álíalában nem fakad belőle. A völgyekben lassan folyó, száraz 
időben ki-kiszáradó erek kanyarognak, mint a Sós-ér, Pánzsa-ér. 
Gyakoriak a dombokon a mély, rendkívül meredek vízmosások, 
lösz-szakadékok, — melyeket a vidék népe sárkánylikaknak vagy 
ördöglikaknak nevez. A dombok déli részét erdők (főleg tölgy-, 
cser- és akáczerdők) borítják, észak felé szőlők és szántóföldek 
vannak rajtuk. Legmagasabb csúcsok a Szentpál-hegy, 318 m., • 
a Magashegy vagy Hegyes-Magas (amint a nép nevezi) 315 m. 
A győrmegyei síkságot több folyó, a Nagy- és Kis-Duna, 
Kába, Rábcza, Marczal és néhány kisebb, sekélyvizű patak — a 
Pánzsa-ér, a Bakony-folyás, a Csilizpatak — öntözi. A Nagy- 
Dunán számtalan, tavasszal rendszerint árvíz borította zátony és 
sziget terül el, különösen Ásvány és Nagybajcs között. A folyók 
mellett széles alluviális sávok húzódnak, melyeket régebben magas 
vízálláskor, a szabályozások előtt, az árvizek rendszeresen elön- 
tőitek. A lassan folyó erek mentén szikes rétek terülnek el, melyeken 
itt-ott egészen kopár fehér foltokat találhatunk, a jellemző Cam- 
phorosma ovata gyér gyepével, pl. Kismegyer és Kisbarát közt, 
Táplány, Ság és Töltéstava pusztákon. 
Győrmegye tőzegtelepeit újabban Dr. László G. és Dr. Emszt 
K. kutatták fel 5 ) Tőzeget találtak a Fehértótól É.-Ny.-ra 1 km a -nyi 
területen ; Kónytól délre, az egykori Kónyi-tó helyén, 3 km J 
nagyságban ; végre Koronczó község határában van 5'4 km- láp- 
terület, mely tulajdonkép a Marczal víztelenített ártere. Igazi, 
jellemző lápnövényeket mind e helyeken kevéssé találunk, hanem 
többnyire nádat; részben pedig ki vannak szárítva, és triviális 
növényzettel borítvák. 
Az alluviumon kívül a síkságon nagy területet borít a dilu- 
viális lősz, különösen a Sokoróalján és a délkeleti részen, a Pusztai 
járásban. Egyes helyeken a lősz a sósavtól erősen pezsgő, de 
s ) Dr. László G. és Dh. Emszt K. : «Jeleutés a geológiai tőzeg- és láp- 
kutatásokról.)) A m. kir. földtani intézet évi jelentése. 1905. 230—231. 1 
