329 
tia viscosa, Carex supina , a megyében egyebütt ritkák, vagy tel- 
jesen hiányzanak. Érdekes, hogy a Corynepliorus- 1, Vulpia-i és 
.Tasione- 1 Graebner 13 Németország sovány homokmezőire, mint 
különösen jellemzőket említi fel. Egyáltalában az itt gyakrabban 
előforduló növények 74%-a az északnémet homokmezőkön és 
Heide-ken is közönséges; a többi 26% a magyar homokpuszták 
jellemző fajaiból kerül ki, melyekből azonban több — a vármegyében 
egyébként gyakori — ezeken a helyeken hiányzik; így Stipa 
■ toannis , Polygonum arenarium, Adonis verned is, Alyssum monta- 
num, Astragalus és Cytisus- fajok, Iris arenaria stb. 
E helyektől eltekintve, többi homokpusztáink ugyanazt a 
képet mutatják, mint amelyet Kernek, Borbás említett műveikben 
már bőven ismertettek; azért részletes jellemzésük e helyen feles- 
leges. Különösen jellegzetesek azon homokbuezkás területek, melyek 
a Kisduna jobb partján Győrtől Komárommegye határáig, a bal- 
parton pedig Győr határától Bácsa faluig húzódnak. Kernek 
3 formácziója (vagy mint ma mondanék szubformácziója), a Polli- 
nia -, Stipa- és Brom us-formáczió, itt alig különül el egymástól. 
A Öhrysopogon Gryllus a kötöttebb talajt kedveli és nem nagyon 
gyakori (valószínűleg, mert a jobb talajt felszántották). A Stipa 
• Toannis már közönségesebb, de még bővebben fordulnak elő 
Stipa capillata, Poa bul/iosa , Koeleria gracilis , Phleum phleoides , 
Andropogon Ischaemuvi, Triticum glaucum , Festuca pseudovina és 
az egészen laza futóhomokon uralkodó Festuca vaginata és Bromus 
squarrosus, 
G. Beck-íőI (Flóra von Niederöstr., I., p. 31.) említett pon- 
tusi növénytársaságok közül az árvalányhaj (Federgrasfiur) és a 
homoki szegfű (Sandnelkenflnr) szubformácziójában felsorolt fajok 
a győrmegyei homokpuszták fajainak szintén a zömét alkotják 
és pedig egymással keveredve 14 . Míg azonban az ausztriai homoki 
szegfű-szubformáczió összes tagjai vidékünkön szintén előfordul- 
nak, addig az ausztriai Bfipa-társaság tagjai közül többen — külö- 
nösen a magasabban fekvő termőhelyeket kedvelők — megyénk 
homokpusztáin hiányzanak. 
A Győrtől keletre eső homokterület egyhangúságát nyárfa 
és cserfa-erdők, erdei és fekete-fenyőből álló kisebb fenyvesek és 
akáczosok tarkítják; több helyütt szőlőt is ültettek, de nem min- 
denütt sikerrel. 
A nyárfa-ligetek eredeti erdők benyomását keltik, bár való- 
színűleg ültetettek 15 ). Főleg Populus alha- és nigra- ból állanak, 
1S ) Graebner : Die Pflanzenwelt Deutschlands, p. 300. 
14 ) Az összes győrmegyei homokpusztákon tenyésző növények részletesen 
fel vannak sorolva «Győrmegyei homokpuszták növényéleten ez. művem (meg- 
jelent a győri áll. főreáliskola 1911 — 12. évi értesítőjében és mint különlenyo- 
mat) 25— 4-0. lapján. Az ott felsoroltakhoz pótlólag közlök néhány kimaradt fajt : 
Linum glábrescens, Seseli varium, Senecio tenuifolius. 
15 ) A legnagyobb kiter jedésű Bőnyi-erdőről odavaló földműves azt beszélte, 
hogy II. József rendeletére Ültették, mert hintája a futóhomokban megakadt. 
23 * 
