841 
tében ! A különleiiyomat 3. oldalának utolsó négy sorában 
nehogy valaki azt találja gondolni v. mondani, hogy talán ez az 
egész amin esztendőkön át dolgoztunk — jegyeztem meg, hogy 
csak a legszűkebb keretek között maradok. Mellőztem tehát az ada- 
tok száraz felsorolását, ezért választottam helyette a grafikus 
bemutatást, nem terjeszkedtem ki a részletekre, de minden szám, 
melyet említettem : átlag s rendesen magyarországi átlag volt. 
Most sorba veszem a kifogásolt v. helytelenített részleteket. 
A «kimerítőbb publikáczió» az előreboesátottak után egy 
1000 oldalas mű. 
A Fin us nigra vasmegyei termőhelyeiről tudomásom van, 
sőt azt is tudom, hogy Borbás «M. 0. vármegyéi és városai. Vas- 
vármegye)) 511. lapján a feketefenyőt itt őshonosnak tartja — mi 
azonban nem ! Ily kétes eredetű előfordulásokat igen is felemlí- 
tünk a részletes mű keretében, de senki sem kívánhatja, hogy 
ily részletkérdésre egy tájékoztató ismertetésben térjünk ki. 
Az Alnus viridist tényleg nem ismerjük a Domugletről, de 
azt nem is állítottam, hogy Herkulesfüídőnél láttuk volna. Beis- 
merem, hogy helytelenül fejeztem ki magam, mert azt kellett 
volna mondani, hogy Krassószörényen áthaladó határvonala a 
Bomugletet is nyugatra hagyja. Feljegyzéseink szerint : keletről 
nyugatra haladva legszélső előfordulási helye a Riu Hideg 40 0 
7' fr. hossz (Ferro) alatt, 680 in. t. f. magasságban, egyűttal alsó 
határ és Kornyaréva közs. határában a Ylasku mik csúcs (4 0° 
11', 45° 3') alatti termőhely 1650 m.-nél (Ék. 30°). Ez utóbbi 
15 km. -re van É.-ra a Domuglet-től légvonalban. (Miután a kevéssé 
ismert Vlasku mik-et mint helymeghatározást nem akartam hasz- 
nálni, a közismert Domugletet említettem ; a félreértés oka tehát 
én vagyok!) 
Az egyes fajok formáinak elterjedésével nem foglalkozunk, 
ez az erdészetet legkevésbé sem érdekli ; engedtessék meg nekünk, 
hogy kitűzött czélunk érdekében (amit a munka címe is kifejez) 
dolgozzunk s ne kényszerítsék reánk az aprólékoskodást, aminek 
itt helye nincs. 
Ha a Larix deciduát Horvátországból nem említettem, az 
bizonyára azért történt, mert e fajt ott őshonosnak nem tartom. 
Ezt meg is mondom a 9. oldal utolsóelőtti sorában. Mint telepített 
fajt több helyről (pl. Fuzine környékéről is) ismerjük és elég 
okunk volt ahhoz, hogy Horvátországban őshonosnak ne tartsuk. 
(V. ö. még Beck: Die Vegetationsverháltn. dér illyrischen Lander 
287. és 344. 1.) 
Az ezüsthársnak egyetlen termőhelyét sem közöltem Horvát- 
országból, tehát «nem a szerző adatainak ellenére» hiányzik a dél- 
horvát magashegységekben ! Azonban a IV. térkép Titia tomen- 
tosa határa nyugati szakaszának helyzete mégis helyes — ebből nem 
engedek, — mert bár a horvát magashegységben nem no, de lelő- 
helyeit ismerjük a dombvidékekről és fensikokról, még pedig : 
