8 
böztetett meg. A velebiti növény rendszertani helyzetének köny- 
nyebb elbírálása czéljából a német szöveg 16— 18. oldalain kivo- 
natban közlöm e nemzetség eredeti beosztását, a melyből kitűnik, 
hogy a mi növényünk a 2. seetióba v. i. a tulajdonképeni Lesgae- 
reílá- khoz tartozik s e sectióban természetes rendszertani helyze- 
tét a termetében is hasonló L. alpina (Nutt.) S. Wats. mellett 
találja meg, a melytől csakis hamarább lehulló bibeszárában, 
nagyobb termésében, csak két magot magába záró termésreke- 
szeiben, a válaszfal erezetében, belül szőrös termésfalaiban, alsó 
részében keskenyebb szirmában s szegélyes magjában tér el. 
A vegetativus szervekben, a levelek alakjában s a szőrözet sűrű- 
ségében is mutatkoznak még másodrendű különbségek. 
A virág s termés szerkezetének, az innovatió-nak s az indu- 
mentum minőségének meglepő megegyezése mellett kissé feltűnő 
ugyan majdnem valamennyi amerikai faj bibeszárának megmara- 
dása még a termés érésekor is, míg a horvát növénynél a bibe- 
szár már elvirításkor lehull s az érett termésen csakis a replum 
tetején látható kis nyúlvány jelzi a leválás helyét. Kétségtelen, 
hogy a bibeszár ezen eltérő viselkedésének anatómiai okának kell 
lennie, mivel azonban Watson erre a bélyegre nem helyezett súlyt, 
másrészt pedig egyik amerikai fajnak (a L. argyreá-n&k) is oly 
gyenge szerkezetű bibeszára van, hogy ez is a termés teljes be- 
érése előtt lehull, ezt a tulajdonságot is csak specifikusnak kell 
tartanom, mely a mi növényünk e nemzetségbe való sorolásának 
annál kevésbbé képezheti akadályát, mert az összes eddig leírt 
nemzetségek közül növényünk aránylag a legkönnyebben s a leg- 
természetesebben ebben helyezhető el. A nemzetség eredeti diagno- 
sisával szemben mutatkozó eltérések részben csak látszólagosak, 
részben pedig nem oly jelentősek, hogy növényünknek külön nem- 
zetség gyanánt való megkülönböztetését megindokolnák. 
A bibeszár viselkedésén kívül legelsőbben a termés falának 
Watson említette eretlensége tűnhetnék fel. Azt hiszem, hogy ezt 
nem szabad szószerint venni. A legtöbb Lesquerellá- nál, p. o. a 
L. alpina - nál is, áteső fényben a termésfal erei épen oly jól lát- 
hatók, mint a mi növényünknél ; úgy látszik tehát, hogy Watson 
a «nervless» kifejezéssel csak azt értette, hogy az erek reáeső 
fénynél néni tűnnek fel úgy, mint p. o. a rokon Physoptychis- 
nél, vagy a Physariá- nál. Watson kiemeli továbbá a hártyás, 
a csúcsától a közepéig eres válaszfalat. A mi növényünknél a 
válaszfal szélén meglehetősen sűrű érhálózat látható, itt-ott 1 — 2 
finom ér - helyesebben rostkötegecske 6 ) — a válaszfal közepén is 
feltűnik, de úgy látszik, mintha ezek a rostok nem mindig fejlőd- 
nének ki, avagy nem minden esetben marad meg látható nyomuk. 
A mi fajunk tehát, válaszfalának szerkezetét tekintve, közelebb 
áll a valódi Vesicariáh- hoz, a melyeknek válaszfalát szintén ér- 
hálózat szegélyezi, számos nyúlványt bocsátva a válaszfal közepe 
felé. De az erek eloszlási módjának sem lehet nagyobb jelentősé- 
