9 
get tulajdonítani. A legtöbb Lesquerella- fajnál, melynek septumát 
megvizsgálhattam, igaz, megvolt a válaszfal csúcsától a közepéig 
lefutó ér s hiányzott a válaszfal szélén levő hálózat, de mint 
említettem, a L. veUbitica némely válaszfalában is megtalálhatjuk 
a középeret. ennél azonban megfordított irányban halad. t. i. a 
septum aljától a közepéig. 
A legtöbb Lesquerella-í&jnak részben a septumhoz nőtt 
köldökzsinórja van, némehiknél (p. o. a L. densifiorá-nél s a 
Ludovicianá- nál) az odanövés a septum negyedrészéig terjed. 
Ez a keresztesvirágúak családjában arán 3 'lag ritka bélyeg. 
De Candolle, aki talán a legtöbb keresztes virágú növényt vizs- 
gálta meg rendszertani szempontból, ezt a tulajdonságot csak 
két nemzetségnél észlelte, még pedig a Petroeallis- nál s a Lunariá- 
nál ; későbben Browx Róberi még s Koniga lybica-uá. 1 s a Parrya 
nemzetségnél is látta. Szerinte nem is oly ritka s nemzetségek 
megkülönböztetésénél fontossággal bírhat, de Brown még sem vonta 
le ezen állításának consequentiáit, így p. o. az Arabis nemzetség 
azon fajait, a melyeknél a köldökzsinór részben a septumhoz nőtt, 
(A. lurrita , pendula, canadensis) nyugodt lelkiismerettel benne 
hagyta az Arabis nemzetségben. 
A mennyiben ezen bélyegnek, méh' a velibiti növénynél 
hiányzik, továbbá a septumot szegélyező erezetnek, a lehulló bibe- 
szárnak s a belül szőrös termésfalaknak nemzetséget megállapító 
fontosságot akarnánk tulajdonítani, a velebiti növényt a Lesquerellá- 
tól genetikusán is el keliene választanunk. Magam ezeket a bélye- 
geket csakis faji megkülönböztetésre tartom elegendőknek s egy 
új nemzetség megkülönböztetése helyett helyesebbnek vélem 
Watson (.(Lesquerella » sectiójának diagnózisát a «semina immargi- 
nata vei marginatan kitétellel megbővíteni. esetleg pedig a velebiti 
növény részére e nemzetségben eg\' külön sectiót alakítani. 
A Lesquerella nemzetséghez tartozó bő anyag tanulmányozása 
alapján különben nem hallgathatom el azt. hogy ez a nemzetség 
is sok különböző elemet ölel fel s hogy valószínű, hogy ezt is fel 
kell még aprítani. 
A Lesquerella velebitica, mint említettem, a természetes rend- 
szerben az amerikai L. alpina (Xutt.) S. Wats. mellett találja 
meg helyét : a két faj virágjának s termésének belső szerkezete, 
különösen pedig a termések alakja — a nagyságbeli különbsé- 
gektől eltekintve — teljesen megegyezik. Áttérve a specifikus 
különbségekre, a Lesquerella alpina eredeti leírásából kell kiin- 
dulnunk, melyet Nuttal, Torrey és Gray «A Flóra of Xorth- 
Amerikaw ezímíi művének első kötetében (1838 — 40.) a 102. oldalon 
írt le Yesicaria alpina címen. Az eredeti leírás másolata a német 
szöveg 20 — 21. oldalán található. Ezt az idézett Flóra szerzői még 
egy. a septumban néha előforduló lyukra vonatkozó megjegyzéssel 
toldották meg, amelyet azonban, dacára aunak, hog}' számos pél- 
dát vizsgáltam, sohasem láttam. 
