57 
levelei a P. montana normális 
leveleinek feleltek meg, az őszi 
levelek a P. JanJcae levélalak- 
ját mutatták. 
A Pulsatilla nigricans X 
grandis fajvegyülék két alak- 
ban ismeretes. Ezek egyikét, a 
P Petteri G. BECK-et Wais- 
becker Kőszeg növ. 1891 : 47 
említi, a másikat, a P. mixta 
Hal.A Simonkai tanár úr fedezte 
fel Budapest környékén Ez a 
P. mixta Esztergom mellett is 
terem, ahol a Kis- és Nagy- 
Strázsahegy környékén a szülő- 
fajok óriási tömegében nem is 
éppen ritka. De persze, hogy 
rátaláljon az ember, a messze- 
nyúló kopasz hegylejtőket ke- 
resztül-kasul jól be kell baran- 
golni. Az erre fordított fáradsá- 
gért aztán a P. nigricans egyné- 
hány szép színváltozata is kárpó- 
tol. Efaj színe változását Borbás 
a Term. Tud. Közl.-ben egyszer 
már röviden ismertette, e helyt 
csupán az érdeklődők figyel- 
mét akarom az esztergomi szín- 
változatosságra felhívni. A ty^pi- 
kus színezetű növény különböző 
alakjai [var. patula (Pritzel), 
var. micrantha G. Bec:k] mellett 
ott terem a /’. purpureifiora 
(Waisb.). Vörös virágával a 
typus között elég gyakran szem 
elé kerül. Sokkal ritkább a 
f. fiavifiora sápadt, tisztasárga 
virággal. A P. pratensis var. 
fiavescens Hazsl. vele nem azo- 
nos. Szennyessárga, kívül lilá- 
san futtatott kehelvleveleivel 
H azslinszky növény e = P. Zich g i 
Schur, a P. nigricans var. fiává 
Lángé pedig az igazi P. 
Jahres noch vollkommen erhal- 
ten waren. Wahrend nun die 
Frühjahrsblátter beider Jahr- 
gange die normale Fönn dér 
P. montana aufwiesen, ent- 
sprachen die Herbstblatter dér 
Blattform von P. JanJcae. 
P. nigricans X grandis ist 
in zwei Formen bekannt, dérén 
eine, P. Petteri G. Beck von 
Waisbecker Kőszeg növ. 1891 : 
47 erwáhnt wird, wahrend die 
zweite, P. mixta Hal. von Prof. 
Dr. Simonkai in dér Umgebung 
von Budapest entdeckt wurde. 
Letztere konnnt auch bei Eszter- 
gom in dér Umgebung des KI. 
und Gr. Sztrázsaberges unter 
den massenhaft vorhandenen 
Stammeltern nicht gerade sel- 
ten vor. Nur muss mán na- 
türlich, um sie aufzufinden, die 
weitgedehnten, kaidén Berg- 
lehnen kreuz und quer gut 
durchstreifen, eine Aufgabe, 
welche auch durcheinige schöne 
Farbenvariationen dér P. nig- 
ricans belohnt wird, dérén 
Veranderlin h keit übrigens Bor- 
bás einmal in den Term. Tud. 
Közlöny bereits kurz bespro- 
chen hat. Neben den verschie- 
denen Formen dér Pflanze mit 
typischer Blütenfarbe [var. 
patula (Pritz.), var. micrantha 
G. Beck] tindet sich P. nigricans 
a. a. 0. als f. purpureifiora 
(Waisb.) ziemlich oft. Weit sel- 
tener ist die f. fiavifiora mit 
reinen blassgelben Blüten. Sie 
falit nicht mit dér P. pratensis 
var. fiavescens Hazsl. zusam- 
men ; denn mit ihren schmutzig 
gelben, aussen violett über- 
laufenen Sepalen ist letztere = 
P. Zichyi Schur, P. nigricans 
var. fiává Lángé aber ist = P. 
