62 
vájjon megegyező-e a Colchicum hungaricum Janka- val. A C. Ber- 
tolonii Stev. «1ocus classicus»-a Genua környéke «in collibus allo 
Zerbino.D (Bertoloni.) Újabban Arbost J. a íranczia Tengeri- Alpe- 
sek vidékén, Villefranche mellett akadt reá. Visiani a dalmácziai 
növényt is C. Bertolonii STEv.-nek tartja. Ezért mindenekelőtt össze- 
hasonlítottam a JANKA-féle növényt a dalmácziai és egyúttal 
a horvát tengerparti, boszniai és herczegovinai növénynyel. Nagy 
herbariumi anyag átnézésén kívül ez év tavaszán alkalmam volt 
a Colchicum hungaricum Jka-í az eredeti lelőhelyen, a baranya- 
megyei Villány község melletti Harsányhegyen eleven állapotában 
is megvizsgálni. Ezen vizsgálatok alapján meggyőződtem arról, 
hogy a magyar, horvát tengerparti, dalmát és bosznia-herezegovinai 
növény egyazon faj. Minden morphologiai bélyegében teljesen meg- 
egyezik ; a levéllemez széle mindezen növényeknél sűrűn pillás 
élű, a levél lapja azonban alúl is, fölül is kopasz. A perigonium- 
levelek alakja, a levelek szélessége, virágok száma, bibék hossza 
igen változó s az egyazon időben, egyazon helyen szedett példá- 
nyok is rendkívül változatosak. A virítási időben van csak eltérés. 
A magyarországi növény tavaszszal virít. Janka 1867-ben február 
21-én találta, én ez idén márczius 25-én szedtem. Zengg mellett 
Kümmerle dr. deczember végén és január elején gyűjtötte. Weiss 
Ragusa körül deczemberben, Bierbach Mostar mellett tavasszal 
találta virágban. Degen Árpád dr. herbáriumában van egy, a 
Snjeznicán márcziusban szedett példa, egy zarai, Alschinüer 
gyűjtötte növény pedig «floret vere» jelzéssel van ellátva. Fiala 
deczemberben gyűjtötte Stolac mellett. A virítási idő nem oszt- 
ható fel eszerint őszire és tavaszira és nem áll az sem, hogy észa- 
kibb vidéken tavaszszal, délebb pedig már őszszel vagy télen 
virít. A virítási idő a klimatikus viszonyoktól függ. Az öszszel 
virítok nem különböznek a tavasziaktól s már ezért sem kell a 
virítás idejét előtérbe tolni e növény szisztematikai helyének meg- 
itélésénél. A magyar növény tehát megegyezik a dalmát. horvát, 
boszniai és herczegovinaival ; vizsgáljuk most meg, hogv ezek meg- 
egyeznek-e a Colchicum Bertolonii STEv.-nel. A genuai lelőhelyről 
ugyan nem láttam példákat, de Arbost gyűjtötte villefranche-i 
anyagot tanulmányoztam. A villefranche-i növény pedig azonos a 
genuaival, amint ez Pénzig genuai professzornak J. Arbost-Iioz 
intézett leveléből kitűnik. A levél illető része így szól : Mes échan- 
tillons correspondent párfaitement á ceux, que nous possédons du 
Colchicum montanum L. (C. Bertolonii Stev.) de Génes...» J. Arbost 
az általa Villefranche mellett felfedezett C. Bertolonii- 1* a Bull. 
Soc. Bot. Franc. 1905 évf. 347 oldalán igen részletesen írja le. 
A Colchicum Bertolonii Stev. már habitusában is eltér a C. hun- 
garicum Janka-íóI, ennél gracilisabb, keskenyebb levelű (virítás 
idején 2 — 4 mm. széles). A C. hungaricum levélélei feltűnően és 
* Colchicum montanum L. (3. pusillum Fiori néven. 
