90 
és Berthold is megtalálták a myeeliumot. szerintük ez egy Ver- 
tieűliurn. 
Későbben Smith és Swingle írták le min t, Fusarium ot ; úgy 
hogy az a kérdés is felmerül, vájjon nem-e okoznak hasonló tüne- 
teket különböző kórt okozó szervezetek? A levelek sodrosodása 
ugyanis nem más, mint az éhség jele. Ezt az éhséget az edények 
megbetegedése szokta előidézni. Mindenesetre a talált mycelium 
parasitismusa még bizonyításra vár. 
Sorauer szerint ugyanis a legtöbb párásítónak tartott növény 
nem is parasitismusa, hanem enzymatikus hatásával válik a 
növényre végzetessé; a megtámadott növényekben oxydasek és 
antioxydasek, vagyis káros befolyású s ezeket ismét ellensúlyozó 
enzymek képződnek, a melyek hatásukban vagy egyensúlyban tart- 
ják egymást, avagy az egyik a másik rovására túlsúlyra vergődik. 
A levélsodródásba esett tövek hozama, ha a betegség még 
nem hatalmaskodott el, a rendes szokott lenni, sőt Araim gróf tapasz- 
talatai szerint nem ritkán felül is múlja a rendes hozamot, a minek 
magyarázata az, hogy a betegség a növényben bizonyos ingerültséget 
idéz elő Súlyos esetekben a vetésben már korán (májusban, június- 
ban) ismerhetők fel a beteg növények, ezeknek gumói vagy igen 
számosak, de aprók («mogyoró» burgonya) vagy számra nézve 
csökkentek, de alakra nézve nagyobbak. 
1905 — 1906-ban történtek az első pontosabb megfigyelések, 
A beteg növények edénynyalábjai meg voltak barnulva, s így ezt 
kellett a megbetegedés typikus tünetének tartani, a mi a vetés czél- 
jára használt gumók vizsgálatát is megkönnyítette volna, ámde 
az 1907. évi tapasztalatok ezen megfigyelés értékét lerontották, 
mert ezen évben az összeses megvizsgált növények edénynyaláb- 
jai barnások voltak ugyan, de a növényeknek csak 40 százaléka 
volt valóban beteg. 
Az edénynyalábok bámulása tehát nem biztos jel s ez már 
lényegesen megnehezíti a vetés czéljára használt gumók vizsgálatát, 
mert ezek szerint a vetés czéljaira használt gumókon a beteg- 
ség biztosan fel nem ismerhető. Jelenleg tehát más védekezési 
mód nem áll rendelkezésünkre, mint magának a vetésnek vizsgá- 
lata («Saatbesichtigung») s a vetés czéljára használt gumóknak 
csak az egészséges tövekről való szedése. 
Araim gróf a betegséget nagy veszedelemnek tartja, ámde 
úgy látszik, hogy csak múló epidémiákról van szó. 
A betegség további lefolyása az, hogy ha ilyen « mogyoró » 
burgonyákat vetünk, ezeknek egy része nem kel ki s a vetés rit- 
kás lesz. A ki nem kelt burgonyákat kiásva, azt látjuk, hogy egy 
részük sokáig megmarad eleven, friss állapotban, de sűrű. gyökér- 
hálózatot bocsát, mely a burgonyát behálózza. Feltűnő, hogy ezen 
gumók mily sokáig maradnak meg friss állapotban, gyakran teri- 
méjük meg is nagyobbodik s súlyuk gyarapszik. Némelyek véle- 
mén 3 T e szerint ezen tünetet az okozza, hogy a vetésre nem hasz- 
