128 
A. nemorosum M. Bieb. in Keichb. Mon. Ac. p. 71, t. VI; 
A. Anikóra y lati föl ium Reichb. 111. Ac. app. t. LX, text. t. LIX 
pro p. ; A. Anthora ^ latisectum Sér. Mus. helv. I, 1 3 1 pro p. 
Difiért ab A. Anthora caule humili debili superne dense pubes- 
cente pilis divergentibus, foliis minus crebre laciniatis, laciniis 
latioribus brevioribus lanceolato-acuininatis, inflorescentia simpli- 
citer racemosa vei racemulis 1 — 2 debilibus fulcrata. Hab. 
in Ukraina (Fisch. — K; Charkow: M. Bieb. ap. Keichb.) 
A. confertiilorum DC. Syst, Nat. I, 1818. 3(16 pro var. A. 
Anthorae; A. Pallasii Keichb. Mon. Ac. p. 72, t. A A. A, B; ill. 
Ac. t, LX. — Difiért ab A. Anthora caule debili 10 — 30 cm alto 
superne villoso foliorum laciniis anguste linearibus, inflorescentia 
pauciflora simplici vei ramulosa, filamentis pilosis calcareque 
sec. Reichb. — continuo, non refracto. — Hab. in Caucaso (DC., 
Keichb.), Elburs (Kadde — K). — V áriát sepalis coeruleo-variegatis : 
jí. verstcoior dtev. ap. 
II. Subsectio 
Ein Hauptfactor des Polymor- 
phismus in dér Gattuug Aconi- 
turn ist die Mutation. Die vie- 
len lokálén Spezies, welche von 
den in ihrer Umgebung ver- 
breiteten Arten auffallend und 
oft viel betráchtlicher verschie- 
den sind als geographisch ge- 
sonderte Arten voneinander. so 
z. B. in erster Linie A. micro- 
phyllum Gaud., A. Funkianum 
Keichb., A. hunyadense Degex 
sind aller Wahrscheinlichkeit 
nach durch Mutation entstan- 
den. Obwohl ich aber von dér 
Konstanz dieser lokálén Ende- 
nismen überzeugt bin, so habé 
ich in nachfolgender Bearbei- 
tung dér Napelloiden doch in 
erster Linie darauf hingesehen, 
aus dér Formenmenge dér Na- 
pelloiden diejenigen Typen he- 
rauszufínden.denen bei Verscliie- 
denheit morphologischer Merk- 
male eine besondere pflanzen- 
geographische Bedeutung zu- 
kommt. Und so bin ich zűr Fest- 
haltung folgender Arten ge- 
.kommen : 
eiv. i. lóz. 
Napéllus. 
Az Aconitum nemzetség nag} 7 - 
mértékű polymorphismusának 
egyik fötényezője a mutatio. 
Az a sok helyi faj. mely a kör- 
nyezetében elterjedt fajtól fel- 
tűnően és gyakran sokkal éle- 
sebben különbözik, mint föld- 
rajzilag elkülönült fajok egy- 
mástól. így pl. elsősorban A. 
microphyUum Gaud.. A. Funki- 
anum Keichb., A. hunyadense 
Degex minden valószínűség sze- 
rint hirtelen alakváltozás, muta- 
tio útján keletkezett. De habár 
ezen helyi endemismusok állan- 
dóságáról meg vagyok győ- 
ződve, a következő feldolgozás- 
ban elsősorban arra törekedtem, 
hogy a Xapellus-félék sokasá- 
gából azokat a typusokat válo- 
gassam ki. melyek különböző 
morphologiai bélyegek mellett 
különös növényföldrajzi jelen- 
tőséggel is bírnak. És ez úton 
a következő fajok megállapítá- 
sához jutottam: 
