welche kurz als nördlicbe be- 
zeiehnet werden soll, enthált 
Arten u. Arten-Gruppen, welche 
einander gegenliber viel niihere 
verwandschaftliche Beziehun- 
gen aufweisen. Die Gruppé des 
A. tauricum zeigt. namlich in A. 
formosum deutliche Anklange an 
die Verwandsehaft des A. neo- 
montanum und A.pyramidale ist 
ein ausgesprochenes Bindeglied 
zwischen dér Gruppé des A. neo- 
montanum und A. Lóbelianum. 
A. firmum ist eigentlich eine 
sudetisch-karpatiscke Parallelé 
dér pyrenáisch-alpinen Gruppé 
des A. Lóbelianum und neigt 
ausserdemin, Bieben bürgen sehr 
deutlich gégén A. tauricum. 
Grössere ísoliertheit zeigt nur 
A. Zahlbruckneri. 
Die Arten dér anderenGruppe 
sind sowol von einander, als 
von den Arten dér nördlichen 
Gruppé viel betrachtlicher und 
schárfer gescbieden. Selbst A. 
adriaticum und A. Sosfaricia- 
num, welche in dér Blatt- und 
Bliiten - form übereinstimmen, 
und auch geographisch ein- 
ander naher hegen, sind durch 
eine Reihe von ausgepragten 
Merkmalen getrennt. 
Nun wird es bei Betrach- 
tung dér Areale sofort ins Auge 
fallen, dass die Arten nörd- 
licherer Vebreitung Gebiete 
bewobnen, welche durch die 
Eiszeiten stark gelitten habén, 
und dérén Flóra durch diesen 
raáchtigen Faktor stark deci- 
miert und mitgenommen wurde. 
Die andere Gruppé, welche sich 
den friiheren Arten südlich an- 
schliesst, wiichst in Gebieten, 
welche durch die Eiszeiten 
weniger gelitten habén oder 
melyet röviden északi csoport- 
nak mondanék, oly fajokat és 
faj csoportokat foglal magában, 
melyek egymással sokkal köze- 
lebbi rokonsági viszonyban álla- 
nak. Az A. tauricum csoportja 
például az A. formosum- bán 
nyilvánvaló vonatkozásokat tün- 
tet fel az A. neomontanum 
rokonságához és az A. pyrami- 
dale kifejezett összekötő kapocs 
az A. neomontanum és A. Lobe- 
lianum csoportja között. Az A. 
firmum voltaképen az A. Lobe- 
lianum pyrenaeusi-alpesi cso- 
portjával szemben a Szudeták 
és Kárpátok flórájának pár- 
huzamos tagja, mely ezenkívül 
Erdélyben nagyon határozottan 
az A. tauricum felé hajlik. 
Nagyobb izoláltságra csak az 
A. Zahlbruckneri mutat. 
A másik nagy csoport tagjai 
úgy egymástól, mint az északi 
csoport fajaitól sokkal erőseb- 
ben és élesebben különböznek. 
Még az A. adriaticum és A. 
Soétaricianum is, melyek a virág 
és a levél alakjában egymás- 
sal megegyeznek és földrajzilag 
is közelebb esnek egymáshoz, 
egész sereg bélyegben külön- 
böznek. 
A fajok elterjedési körének 
tekintetbe vételével azonnal fel 
fog tűnni, hogy az északibb 
csoportba foglalt fajok oly vidé- 
keken fordulnak elő, melyek a 
jégkorszakok alatt sokat szen- 
vedtek és melyeknek flóráját 
ez a hatalmas tényező erősen 
megtizedelte és átgyúrta. A má- 
sik csoport, mely az élőbbem- 
hez dél felől csatlakozik, oly 
területeken lakik, melyek a jég- 
korszakok hatásának nem vol- 
tak olyan nagy mértékben ki- 
