L31 
aber wie Corsiea, ganz unbe- 
rührt geblieben sind, und dérén 
Flóra zahlreiche Arten ent- 
hált, welche auf ein hobes 
Altér hinweisen. Es scheint 
nun a priori wahrscheinlich, 
dass die grössere Gliederung 
dér einen und die engeren ver- 
wandschaftlichen Beziehungen 
dér anderen Napellus-Gruppe 
mit diesen Tatsachen zusam- 
menhangen. 
Und da können wir vor allém 
mit grosser Wahrscheinlichkeit 
annehmen, dass die Napelloi- 
den bereits im Tertiár eine 
reiche Gliederung aufgewiesen 
habén. Dér breite Waldgíirtel, 
dér damals die nördliehe Hemis- 
phaere umgab, die unbewalde- 
ten, für eine Ansiedelung von 
Alpenpflanzen geeigneten Kup- 
pen, die aus dem Griin dér 
tertiiiren Walder hervorragten, 
waren für eine reiche Ent- 
wicklung dér Gattung geeignet. 
Európa hat seine Aconitum- 
Flora sowohl aus Asien, als 
aus dem skandinavischen Fest- 
land rekrutieren können. Mit 
dem Einbrueh dér Eiszeiten 
aber wurde auch die Aconitum- 
Flora hergenommen : teilweise 
ging sie zu Grunde, ein Teil 
wurde nach Süden gedrángt 
oder erhielt sicli an geschütz- 
teren Stellen. In den síidliche- 
ren Gebieten nun habén sich 
die Arten, wie ihre reiche Glie- 
derung zeigt, gut erhalten und 
weiterentwickeln können, wáh- 
rend in den von den Gletschern 
vereisten Gegenden sich we- 
niger Typen erhalten konnten, 
was auch dér Umstand beweist, 
dass die Arten dér nöi'dlichen 
Gruppé von A. Zahlbruckneri 
téve, vagy miként pl. Corsiea, 
a jégáraktól teljesen mentesek 
maradtak és melyeknek flórá- 
jában számos fajjal találkozunk, 
mely magas korra mutat. És 
így már a priori valószínűnek 
tetszik, hogy az egyik csoport 
nagyobb tagoltsága és a má- 
siknak szorosabb rokonsági 
viszonyai e tényekkel függenek 
össze. 
Es itt mindenekelőtt nagy va- 
lószínűséggel állíthatjuk, hogy 
a Napellus-félék már a harmad- 
korban gazdagon voltak tagolva. 
A széles erdőöv, mely akkor 
az északi félgömböt átfogta, az 
erdőtlen, alpesi növények meg- 
településére alkalmas hegy- 
csúcsok. melyek a harmadkori 
erdők zöldjéből kiemelkedtek, 
az Aconitumok gazdag kifej- 
lődésére kétségtelenül alkalma- 
sak voltak. Es aztán Európa 
Aconitum-flóráját úgy Ázsiából, 
mint a skandináviai szárazulat- 
ról toborozhatta. A jégkorsza- 
kok beköszöntével azonban az 
Aconitum-Flora is szenvedett : 
részben elpusztult, egy része 
délnek szorult vagy védett 
hegyeken tartotta fenn életét. 
A délibb vidékeken a fajok, 
miként a mai Aconitumflóra 
gazdag tagosultsága mutatja, 
jól fentarthatták magukat és 
tovább fejlődhettek, mig a jég- 
áraktól borított vidékeken csak 
kevés typus tarthatta fenn 
magát, a mit az a körülmény 
is bizonyít, hogy az északi 
csoport fajai az A. Zahlbruck- 
neri és A. romanicum-tól el- 
tekintve könnyűséggel redukál- 
hatok négy typusra : az A. 
tauricum, A. neomontanum , 
9 * 
