152 
foliis petiolis brevibus puberulis suffultis pedato 5-fidis segmentis 
primariis ambitu rhomboideis profunde repetito laciniatis, laciniato- 
serratisque, laciniis serraturisque subdivergentibus, breviusculis 
acutis vei obtusiusculis, linearibus, 2—3 mm latis ; infiorescentia 
racemo simplici elongato plerumque laxiusculo, basi perfoliato foliis 
floralibus in bracteas minutas squamaeformes decrescentibus vei 
raeemo omnino efolioso bracteis omnibus minusculis ; peduncidis 
erecto patentibus flóré brevioribus omnibus fere aequilongis bracteis 
minutis praeditis ; fioribus violaceis sepalis extus pubescentibus 
intus et margine + ciliatis-barbatis ; casside semicirculari vei hu- 
miliore, linea basali recta vei arcuata (15—20 mm longa), apice 
paulo producta, patenté; nectarii calcare obtuso; filamentis pilosis 
Salzburg, in alpibus calcareis: Untersberg (Mielichhofer i. 
herb. Keichb. — W; ex herb. Hoheneck — G; ipse plantam e hoc 
loc. eláss, per plures annos in horto colui); am Höllkaar bei St. 
Gilgen (Hayek). 
Difiért ab A. taurico caule graciliore laxe folioso superne 
cum pedunculis pubescente, foliorum sinu magis aperto laciniis non 
adeo elongatis, breviusculis acutis vei subobtusis, racemo laxiusculo 
non adeo folioso vei omnino efoliato, pedunculis erecto patentibus 
sepalis extus pubescentibus fioribusque in universum minoribus. Ab 
A. compacto Reichb., quocum pilositate convenit, fere iisdem ceteris 
notis praeterea calcare obtuso dignoscitur. 
A. Funkianum 
Reichb. 111. Ac. text et tab. LXVI; FI. germ. exc. 741; A. 
Funkii Reichb. Übers. p. 28 nőmén solum. 
Difiért ab A. formoso foliorum magis ampliorum laciniis di- 
vergentibus lanceolato acutis, racemo perlaxo pedunculis erectis 
valde elongatis inferioribus fioribus pluries longioribus, sepalis 
pallide violaceis, nectarii calcare capitato. 
Untersberg (Reichb. 1. c. — Vidi spec. aut. !). 
Forma singularis a. 1793 a Fűnk detecta et ex illő tempore 
per decennios culta immutata manebat (Rchb. Ili. Ac.). 
Reichenbach a Mon. Ac. t. 
XVIII. 1. képén felállított A. 
hians-ot az Ili. Ac.-ben az A. 
fornwsum-hoz vonja, mert sze- 
rinte ennek szudetai formája. 
A FI. germ. exc. -bán, a hol az 
A. hiúm ismét faji érvényre 
jut, Reichb. csakugyan egyedül 
a Szudetákból említi. Herbá- 
riumában csak egy példát talál- 
tam e néven, mely azonban az 
A. formosum-hoz tartozik és 
ettől csupán tátongó sisakjával, 
kilógó nektáriumaival különbö- 
A. hians Reichb. Mon. Ac. t. 
XVIII fig. 1, wird in den Ili. 
Ac. zu A. formosum gezogen. 
Es soll dessen sudetische Form 
darstellen, und wird in dér Fi. 
germ. exc., wo es wieder als 
Art behandelt wird, auch nur 
von den Sudeten angegeben. lm 
Herb. Reichb. habé ich nur ein 
Exemplar mit dér Bezeichnung 
A. hians gefunden, eine Form 
des A. formosum mit klaffen- 
dem Helm und heraushangen- 
den Nektarien. Es stammtganz 
