haarten Blátter eine Anniihe- 
rimg an das auch geogruphisch 
naher liegende A. Linnéanum 
darstellt, wáhrend A. Meyeri 
dér Ostalpen durch den oft 
höheren Wuchs, und mehr ge- 
wölbten Helra etwas an die 
karpatischen und sudetischen 
Napelloiden sicdi anschliesst. 
Zum Formenkreis dér Art 
scheint das A. purpureum 
Hőst FI. Austr. II. 74 pedun- 
culis villo tectis. corolla dilute 
purpurea, caleare rotundato zu 
gehören, welches von drei ein- 
ander nahegelegenen Fundor- 
ten — Dürrenstein, Lunz, See- 
wiesen — angegeben wird. lm 
Herb. Hőst habé ich es nicht 
gefunden. habé nur i. Herb. 
Degen mit A. neomontanum f. 
Meyeri das Bruchstück eines 
A. neom. pedunculis villosis 
caleare subobtuso von Ebensee 
gesehen, doch war das eine 
monströse Pttanze mit riesen- 
haften Brakteen. 
10. A strictum Bernh. in DC. Syst. Nat. I, 1818, 373; 
Reichb. Mon. Ac. t. XVII fig. 1., p. 100. — A. geraniifolium Hőst 
FI. Austr. II. 1831, 76. 
Caule humili stricto, usque 60 cm. alto, glabro, superne et 
in inflorescentia pedunculisque crispule et reverse puberulo, vei 
(in A. geraniifolio) glabro; foliis duris giabris, utrinque nitidis, 
circuitu orbicularibus pedato 5-fidis, segmentis primariis foliorum 
inferiorum e basi laté cuneata dilatato rhombeis apice obtuse 
tridentato — incisis, lateralibus bifidis, — caulinorum tripartito- 
tritidis laciniis lanceolatis divergentibus obtusiusculis acutisve ; 
segmentis foliorum caulinorum infimis crebre denticulatis ; infto- 
rescentia simplici vei ramosa racemulis lateralibus, si adsunt, 
serotinis paucis 2 — 4-tloris, racemo terminali paucifloro laxo; pedun- 
culis erecto patentibus strictis, floribus subaequilongis omnibus ca 
aequalibus (inferioribus non elongatis) ; bracteis, bracteolis, floribus, 
sepalis , casside ut in praecedente ; nectarii caleare obtuso, filamentis 
pilosis, ovariis giabris. 
Carniolia. 
Wochein (Herb. Reichb. !) 
Difiért ab *4. Linnaeano foliorum glabritie formaque singulari ; 
földrajzilag is közelebb eső A. 
Linnaeanum felé hajlik, mig a 
keleti Alpesekben előforduló 
A. Meyeri gyakran magasabb 
termete és jobban boltozott 
sisakja révén némileg a szudetai 
és kárpáti Napellus-íélékre em- 
lékeztet. 
Az A. neomontanum Wulf. 
alakköréhez tartozik minden 
valószínűség szerint az A. pur- 
pureum Hőst. FI. Austr. II. 74. 
pedunculis villo tectis, corolla 
dilute purpurea, caleare rotun- 
dato. Hőst három egymáshoz 
közel eső termőhelyről említi. 
Herbáriumában nem találtam. 
Dr. Degen Árpád herbáriumá- 
ban feltűnt ugyan az A. Meyeri 
egy példánya pedunculis vil- 
losis caleare subobtuso Ebensee 
mellől, de ez monstrosus példa 
volt óriási] ag kifejlődött brac- 
teákkal. 
