177 
subtus et margine, superneque magis secus nervos pilosis vei (in var. 
leiophylla ) glabris; inflorescentia ramosa, racemulis lateralibus serio- 
ribus erectiusculis paucifloris, racemo terminali densiusculo vei 
laxo, e basi latiore angustato pedunculis inferioribus elongatis 
erecto-patentibus flóré longioribus superioribus floribus subaequi- 
longis ; bracteis lanceolatis vei linearibus, infimis tripartitis tripartito- 
incisisque omnibus pedunculis pluries brevioribus, bracteolis in parte 
superiore pedunculorutn inflxis, linearibus, usque 3 mm longis ; 
omnibus pilosis ; floribus magnis violaceis ; casside ultra hemis- 
phaeriea fornicata, superne laté rotundata aliquid prona, fronté 
fere recta apice breviter acuminato declivi vei paulo prominente, 
linea basali sinuata, transverse metita 18 — 20 mm longa, casside 
21 — 23 mm alta; sepalis omnibus cum casside in statu iuvenili 
crispule pilosis, evolutis + glabrescentibus ; lateralibus 16 — 18 X 
13 — 15 mm, infimis oblongis obtusiusculis vei unó subacuto ca. 
15 mm longis, 4 — 5 mm latis ; nedarii stipite glabro incurvo, 
cuculli calcare capitato labio liguliformi apice obcordatoexciso ; 
filameniis e basi alata in stipitem attenuatis vei bidentatis ciliatis ; 
ovariis pilosis vei (in var. psilocarpa ) glabris. 
Pyrénées Orientales et Centrales. 
Esquierry (Cauvet — W), Ferréres, pelouses d’Areng (Aula 
- D), Viella, Rio negro (Bourgeau pl. pyr. esp. n. 92 — W). 
Proximum accedit A. Lobelianum Reichb. et A. Bauhini 
Reichb., quibus praecipue foliorum, cassidis et inflorescentiae forma 
affine, séd difiért ab utraque spécié iám floribus evidenter maioribus, 
casside magis clausa nec adeo aperta et inflorescentiae pilis 
glandulis intermixtis ; ab A. Lobeliano praeterea sepalis evolutis 
glabrescentibus, ab A. Bauhini laciniis foliorum acuminatis nec 
acutis differt. 
/. A. sursumglabrum. 
Differt a praecedente caule foliis, inflorescentia, sepalis fila- 
mentisque omnino glabris sepalis tantum intus pilosis. 
Viella, Rio negro (Bourgeau pl. pyr esp. n. 92 — W), Ferrére, 
pelouses d’Areng (Aula — D). 
Timbal-Lagrave fil. hat m 
einer ob cit. interessanten Ar- 
beit, welcbe den neueren Auto- 
ren tiber Aconitum entgangen 
ist, die Napelloiden dér Pyre- 
naeen behandelt und auf S. 6 
drei Formen aufgestellt, dérén 
erstere, A. orientalis das eben 
beschriebene A. capsiriense 
darstellt, wáhrend die dritte 
Form als A. occidentale be- 
schrieben wurde. (S. oben n. 7) 
Die zweite Form, A. centrális 
Timbal-Lagrave fils egy fen- 
tebb idézett érdekes munkában, 
mely az Aconitum nemzetség- 
ről szóló újabb munkák figyel- 
mét kikerülte, a pyrenáusi Na- 
pellus-f éléket tárgyalja és a 6. 
oldalon bárom formát külön- 
böztet meg, melyek elseje, A. 
orientalis az éppen leírt A. 
capsiriense-xel azonos, inig a 
harmadikat A. occidentale faji 
néven ismertettem. 
A második formát, A. cen~ 
12 
