255 
sére. Ennek a fejezetnek vég- 
eredményekép azt a következ- 
tetést vonja le Pax. hogy a 
Keleti Kárpátoknak régebbi, a 
Nyugati-Kárpátoknak fiatalabb 
flórája van. 
A Kárpátok flórája mai ki- 
a'akulásának fejtegetését tar- 
talmazó első rész kétségkívül 
egyik legértékesebb fejezete 
Pax munkájának, mely vonzó 
előadásban tanúlságosan tárja 
elénk hazánk flórájának törté- 
netét. Egy új fossilis faj leírását 
is találjuk itt : a Máhonia steno- 
phyllá-ét. 
A következő részben az egyes 
nemzetségeknek a Kárpátokban 
való elterjedésével s fajaiknak 
egymáshoz való phylogenetikus 
vonatkozásaival foglalkozik. Két 
csoportba sorozza a Kárpátok- 
ban előforduló nemzetségeket, 
úgymint a) csekély változékony- 
ságéi , b) sokalakú nemzetségek. 
Az elsőhöz tartoznak az Aqui- 
legia, Saxifraga, Primula, Sol- 
daneUa, Orobanche s Phyteuma 
nemzetségek. Polymorphus 
nemzetségekként szerepelnek : 
Tnsetum, Dianthus, Cerastium , 
Alchemilla, Cytisus, Hypericum, 
Heradeum , Knautia, Campa- 
nula , Adenostyles , Achillea, 
Erigeron. Mint kiválóan válto- 
zékony s a mellett keverékfajok 
képzésére erős hajlandósággal 
bíró nemzetségeket, a követ- 
kezőket emeli ki a szerző : 
Sál ix, Quercus , Anemone sect. 
Pulsatilla , Aconitum , Sorbus, 
Posa , Rubus , Anthyllis, Pulmo- 
naria , lnula, Cirsium , Cen- 
taurea , hieracium subgen. Ar- 
chieracium. 
Mindegyik nemzetséget érde- 
diese ermöglichten den Aus- 
tausck dér Florenelemente. Pax 
zieht aus diesen Erörterungen 
den Schluss, dass die Flóra dér 
Ostkarpathen altér, jene dér 
Westkarpathen hingegen jiin- 
ger sei. 
Dieser Abschnitt, welcher 
eine anziehende Schilderung 
dér allmáligen Entvvicklung dér 
heutigen Ivarpathenflora u. die 
Florengeschichte unseres Lan- 
des enthalt, ist zweifellos dér 
wertvollste u. lehrreichste Teil 
des Werkes. In diesem wird 
auch eine neue fossile Art: Ma- 
hunia stenophylla beschrieben. 
lm folgenden bescháftigt sich 
dér Auctor mit dér Verbreitung 
einiger Gattungen in den Kar- 
patlien und mit dér phyloge- 
netischen Beziehungen ihrer 
Arten zueinander. Die auf den 
Ivarpathen vorkommenden Gat- 
tungen werden in zwei Grup- 
pén geteilt : a) Gattungen mit 
geringer Variabilitat : Aquile- 
gia, Saxifraga , Primula , Sólda- 
nella, Orobanche , Phyteuma. b) 
Polymorphe Gattungen : Trise- 
tum, Dianthus , Cerastium , Al- 
chemilla, Cytisus , Hypericum , 
Heradeum, Knautia , Campa- 
nula, Adenostyles , Achillea , Eri- 
geron. Dér Verf. hebt als Gat- 
tungen mit besonders starker 
Neigung zűr Variabilitat und 
Bastardbildung hervor: Salix, 
Quercus, Anemone sect. Pulsa- 
tilla, Aconitum; Sorbus , Rosa , 
Rubus, Anthyllis, Pulmonaria, 
lnula, Cirsium, Centaurea , Hie- 
racium subgen. Archieracium. 
An jede Gattung knüpft dér 
Verf. interessante pflanzengeo- 
