355 
fajjal van dolga. De föltevését 
megerősítette még a földrajzi 
elterjedés is, amennyiben a nö- 
vény hazája (Somaliföld, Abys- 
sinia és Sokotra), a mediterra- 
neus Ceterach officinarum és a 
dél- és középafrikai C. cordatum 
geographiai területe közé esik. 
Szerző az új fajt Ceterach 
Phillipsianmn néven vezeti be 
az irodalomba. Ennek az új 
fajnak szerző nagy jelentőséget 
tulajdonít, mert ez szerinte 
egyike azoknak a növényeknek, 
melyek igazolják Engler A.- 
nak azt az állítását, hogy a 
a Somaliföld és Abyssinia 
jellemző és endemikus növé- 
nyeik alapján — összetartozó 
növénygeographiai területek. 
2. Simonkai Lajos előadja, 
hogy alkalma nyílt az idén fel- 
keresnie azt az « Örökzöld tölgy- 
fán, a melyről Dr. Kállai Ár- 
min a « Természettudományi 
Közlöny 1890. évi februáriusi 
füzete 106-ik lapján említést 
tesz. Ez ma a nyitra-megyei 
Felsőelefánt község erdős domb- 
jain, Edelsheim-Gyulay Lipót 
gróf birtokán, egy ákáczos ül- 
tetvény közepette tenyészik. 
Simonkai megtalálta ez ((Örök- 
zöld fa» alatt annak lehullatott 
kupacsos fiatal terméseit, a me- 
lyek kétségtelenné tették, hogy 
az a Cserfák- hoz tartozik. 
Herbáriumi instruktivus pél- 
dányt mutat be belőle, és mi- 
velhogy a tudományra új : rö- 
viden jellegzi, valamint Am- 
hrózy István báró tiszteletére, 
a kinek e tanulmánya eredmé- 
nyességét köszönheti, — Quer- 
cus Ambrózyana névvel vezeti 
be a tudományba. 
A Quercus Ambrózyana va- 
stárkt durch ihre geogr. Ver- 
breitung, da sicli ihre Stand- 
orte (Somaliland, Abyssinien u. 
Sokotra) zwischen jene dér me- 
diterránén C. officinarum und 
des süd- und mittelafrikaniscken 
G. cordatum einschieben. Verf. 
beschreibt die neue Art als 
Ceterach Phillipsianum und be- 
merkt, dass sie auch eine in 
pflanzengeographischer Bezie- 
liung wichtige Rolle spiele, da 
sie ein neuerer Beweis dér 
Riehtigkeit dér ENGLERSchen 
Ansicht ist, dass das Somali- 
land und Abyssinien auf Grund 
ilirer endemischen und charak- 
teristischen Pflanzenarten ein 
und demselben pflanzengeogra- 
phischen Gebiete angehören. 
2. L. Simonkai spricht iiber 
die immergrüne Eiche, welclie A. 
Kállai in «Természettud.Közl.» 
1890: 106 erwáhnt und welclie 
Vortr. heuer aufzusuchen Ge- 
legenheit hatte. Sie waclist in- 
mitte einer Robinienanpflan- 
zung auf dem Gute des Gráfén 
Leop. Edelsheim-Gyulay, auf 
den waldigen Hügeln bei Felső- 
elefánt im Comitate Nyitra.. 
Der Vortr. fand unter diesen 
«immergrünen» Eichen dieab- 
gefallenen jungen Früchte mit 
Cupula. aus welchen festzustel- 
len war, dass sie zűr Gruppé 
dér Zerreichen geliört. Vortr. 
weist instructive getrocknete 
Exemplare vor und da er sie 
für eine neue Art halt, benennt 
er sie zu Ébren des Barons 
István v. Ambrózy : Quercus 
Ambrózyana. 
Das wildwaehsende Exem- 
plar dieser Art ist bisher ein 
Unicum, doeli wurde die Art 
vöm Hn. Báron v. Ambrózy 
•2í 
