9 
kellett keresni. Már budapesti tartózkodásának első éveiben is 
benső barátságot kötött e sorok írójával, mely a kölcsönös tisz- 
teleten alapult és a melyet a félreértésnek még árnyéka sem zavarta 
meg sohasem. Tudományos titkaik nem voltak a két barátnak egy- 
más előtt, ama tartózkodás nélkül, mely sokszor a bizalmatlanság- 
nak a csiráját szokta magába rejteni, együttesen beszélték meg szá- 
mos munkájukat. Kritikus kérdések gyakran a késő éjszakáig 
tartották együtt őket, mindkettőjük hasznára és okulására. 
A magyar botanikusok közül jó barátság fűzte még Janka 
VicTOR-hoz, Lojka Huoó-hoz, Dr. Pantocsek JózsEF-hez és Flatt 
KÁROLY-hoz. Haynald biborosérsek egvideig kegyeiben részesítette, 
később azonban ezt megvonta tőle. 
Pestmegye flóráján kívül az utóbbi években nagy érdeklő- 
dést tanúsított Fiume és környékének flórája iránt, melyet — több 
nyíre néhány tanítványának társaságában — számtalan excursión 
keresett fel. 
1891-ben megbízást nyert egy magyar dendrologia írására 
a K. M. Term.-tud. Társulattól, melyet később a földmivelésügyi 
m. kir. ministerium anyagilag is támogatott. Ehhez a munkájához 
az utóbbi években nagyszabású előmunkálatokat végzett, hazánk 
nagyobb kertjeit, így többek között Ambrózy István báró gazdag malo- 
nyai arborétumát, behatóan áttanulmányozta, úgyhogy nagyon tekin- 
télyes anyagot hordott össze. Sajnos ebből a munkájából csak a 
Gymnospermák és Egyszikűek kéziratát fejezhette be, a többi 
vadon növő és kultivált fás növényeinkből csak eg^yes nemzetségek 
( Rhanmus , Bibés, Acer) vázlatai jelentek meg nyomtatásban, míg 
másokról kézirati jegyzetek maradtak fenn. 
1907-ben Simonkai-í a pozsonyi Orvos és Természettudományi 
Egyesület levelező tagjául, 1908-ban pedig a K. M. Term.-tud. 
Társulat választmányi tagjául választotta. Ez volt az összes külső 
jele az elismerésnek, mely életében osztályrészéül jutott. Simonkai- 
nak igénytelen lénye ilyesmi iránt azonban kevésbbé volt érzé- 
ken} T . ő a kitüntetést ép úgy nem kereste, mint a hogy sohasem 
törekedett az akadémikus pályán való előhaladásra sem. 
SnioNKAi jelentőségét, mint búvár elsősorban kitartásának, 
concentrált munkássághoz való hatalmas akaraterejének, fáradt- 
hatatlan szorgalmának és alaposságának köszönheti, mind olyan 
tulajdonságok, melyek ami kiimánk alatt vajmi ritkáknak mond- 
hatók. 0 — mint már előbb említettük — lényegben a Kerner 
féle iskola hatása alatt állott, melynek egyes tételeit azonban, 
mint pl. a fajoknak hybridisatio útján való keletkezését, az idő 
már elhalványította, úgyhogy érvényességüket már a bécsi iskola 
is erősen háttérbe szorította. A növény földrajzban azt a nézetet 
vallotta, hogy sok (u. n. plasticus) faj, különösen a virágos növé- 
nyeknél, bizonyos korlátolt terjedésű területtel bír, melyen túl közel 
rokon, hasonló, u. n. «vicariáló» — vagy mint ő szerette nevezni 
«subtilis» — fajok helyettesítik; ennek a tanításnak már Darwin s 
