említi azt, hogy a bibe későbbi 
helyzetében az idegen beporzás 
lehetőségére is lehetne gondolni. 
A szerző által felemlített ama 
tény, hogy ennek a monstruosi- 
tásnak termésfala lényeges kü- 
lönbségeket mutat, ref. véle- 
ménye szerint nem szolgálhat 
bizonyítékául egy forma felállí- 
tásának ; sőt még inkább azt 
bizonyítja, hogy ez a növény 
nemcsak betegesen alakult virá- 
gokat, hanem — miként azt már 
Simonkai is említette — hasonló 
terméseket is hoz létre. 
Gcdeopsis speciosa var. versi - 
color f. atroccdyx néven szerző 
egy olyan formát ír be, mely 
a typustól, mint «calyces atro- 
purpurei» különbözne. Ilyen 
alakok, melyeket — mint is- 
meretes — már Schur is meg- 
különböztetett, usubalpinav né- 
ven, fenn nem tarthatók, mint- 
hogy ennek a fajnak csészéi 
a virágzás után megpirosod- 
nak. mint a hogy egy és ugyan- 
azon egyénen zöld és sötét- 
piros, sőt olykor tarkaszínű 
csészék is léphetnek fel, amire 
munkájában már Porsch is fel- 
hívta a figyelmet. 
A 273 — 277. oldalon szerző 
részletesen tárgyalja a Xan- 
thium orientale rokonsági körét 
és nézeteinek megfelelően cso- 
portosítja. Itt tűnik fel leg- 
jobban, hogy szerző az ide- 
vágó irodalmat, így Dk. Can- 
dolle, Aschehson, kivált azon- 
ban THELLUNG-nak e csoport- 
ról írt alapvető munkáját, sőt 
magát a A r . orientale eredeti 
forrását is nem veszi figye- 
lembe. 
A A", orientale első forrása 
mán an eine Fremdbestáubung 
dér Narbe denken könne, nun- 
mehr zugegeben. Die vöm Vert’, 
angeftihrte Tatsache, dass die 
Fruchtwand dieser Monstruo- 
sitát eingreifende anatom. Un- 
terschiede aufweist, kann hier 
nach Ansicht des Kef. nicht 
als Grund zum Festhalten einer 
Form herangezogen werden : 
sie beweist vielmehr, dass diese 
Pfianze nicht nur morbid ent- 
artete Blüten. sondern — wie 
schon Simonkai hervorgehoben 
hat — auch solche Früchte 
hervorbringt. 
Als Galeopsis speciosa var. 
versicolor f. atrocalyx wird eine 
Form unterschieden welche 
sich vöm Typus durch «ealyces 
atropurpurpurei» unterscheiden 
soll. Solche Formen hat be- 
kanntlich Schur als «subalpina» 
beschrieben, sie sind aber nicht 
haltbar, da sich die Kelche 
bei dieser Art nach dem Blii- 
hen rőten, und auch an ein und 
demselben Individuum griine 
und dunkelrote, ja auch ge- 
scheckte Kelche auftreten kön- 
nen, auf was schon Porsch in 
seiner Arbeit aufmerksam ge- 
macht hat. 
Auf p. 273^277 wird dér 
Verwandschaftskreis des Xan- 
thium orientale L. besprochen 
und den Anschauungen des 
Vert. gemiiss gruppiert. Hierbei 
falit zunáchst auf, dass dér 
Vert. die einschlágige Literatur, 
so die wiehtigen Ausführungen 
De Candolle ; s und Ascher- 
son’s, insbesondere aber die 
grundlegende Arbeit Thelluxg's 
über diesen Formenkreis, nicht 
beriicksichtigt. 
Die erste Quelle des A'. 
