92 
A L. saxatil i (Ten). Rchb. indumento et acheniis brevioribus, 
pappo minus dense plumoso, squamis dorso glabris difiért. In 
L. saxatili achenia pappum longitudine superant, in L. Rossiano 
achenia pappo paullo breviora sünt. 
A L. intermedio H. P. R. in Ö. B. Z. 1907:116 ( L . asj)er G. 
Rigó Iter ital. IV. 1898. No. 308 non al.) difiért indumento e pilis 
stellatis sparsis constante, foliis igitur viridibus, nec indumento 
denso, molli canescentibus, foliorum dentibus longioribus, arcuatim 
sursum curvatis, anthodii squamis margine et dorso glabris, nec 
pectinato albo-ciliatis et dorso pilis nonnullis longioribus, albidis 
obsitis, acheniis apicem versus minus pilososcabris. 
Proxime affine L. tenuifloro (Gaud.) Rchb., a quo difiért habitu 
nano, pube omnium partium brevissima, foliis sat profunde run- 
cinato dentatis, capitulis minoribus, anthodii squamis latioribus, 
brevioribus, brevius acuminatis pappo 7, nec 10 — 11 mm. longo, 
acheniis minute scrobiculatis, brevioribus 6, nec 8 mm longis. 
Ebben a szép és úgy látszik 
endemikus délvelebiti fajban, 
mely nehezen hozzáférhető he- 
lyeken, a legmere'dekebb szik- 
lafalak repedéseiben kénsárga 
nagy virágfészkekkel diszített 
pompás nagy sötétzöld bok- 
rocskáival már messziről fel- 
ötlik. a Velebitflóra fáradhatat- 
lan kutatójának Rossi Lajos 
károly városi honvédszázados- 
nak nevét örökítjük meg, aki 
azt mint arról herbáriumá- 
nak az 1909. évben való átné- 
zésekor meggyőződhettünk 
első ízben találta a Crnopac- 
hegyen Graéac felett 1896-ban. 
Dr Degen 1 ugyancsak a Cr- 
nopac meredek sziklafalain 
gyűjtötte 1905-ben, kéziratban 
mint új fajt le is írta és ba- 
rátainak L. velebiticus néven 
osztotta szét. Az 1906. évben 
Dr. Degen és Dr. Lengyel 
együtt gyűjtötték a Velika 
Paklenica nevű hatalmas szik- 
lahasadék felett levő sziklá- 
kon, végül Dr Lengyel 1908-ban 
felfedezett egy nagyon kiadós 
lelőhelyet a Viserujna-csúcsnak 
a Buljma-hágó felé néző szik- 
Wir widmen diese schöne 
und — wie es scheint — im 
südlichem Teile des Velebit- 
gebirges endemisehe Art, wel- 
che an ihren sehwer zugang- 
lichen Standorten inden Ritzen 
dér steilsten Felsen priichtige 
grosse dunkelgrüne mit schwe- 
felgelben grossen Blüten ge- 
schmiickte dichte Rosetten bű- 
det, dem unermüdlic'nen Er- 
forscher dér Velebitflóra Herrn 
Hauptmann Ljudevit Rossi in 
Karlovac, dér sie, wie wir uns 
gelegentlich Durchsicht sei- 
nes Herbars im J. 1909 über- 
zeugen konnten, zuerst auf 
den Berg Crnopac ober Gracac 
i. J. 1 896 entdeckt hat. Dr. v. 
Degen íand sie dann i. J. 
1905. ebenfalls auf den steilen 
Felsen des Crnopac und be- 
schiáeb sie (im Mscr.) als neue 
Art, welche er auch an Freunde 
unterdem Namen L. velebiticus 
vertein hat. lm Jahre 19(»6 
sammelte sie Dr. v. Degen und 
Dr. Géza Lengyel auf den Fel- 
sen ober dér Paklenica-Schlucht 
in Dalmatien, endlich aber ent- 
deckte i. J. 1908 Dr. Lengyel 
