113 
radiális irány bau megnyúlt és egyben elhelyezkedő sejtektől, 
amelyeknek az axialis nyalábbal érintkező sejtfalrészletei ívesen 
a centrum felé görbülnek, s így élesen elkülönítik a tengelyfonál = 
axialis nyaláb sejtjeit. A vezető nyaláb sejtjei víztisztaszínűek és 
igen vékony falúak, egészen üresek ; roppant aprók, polygonalisak 
s meglehetősen egyenlő nagyságúak 5 ) ; sejtfaluk hullámosán gyengén 
meggörbült s ott, ahol 3 sejt összetalálkozik, azon a helyen a 
sarok-részleteken kissé collenchymaticusan megvastagodott. Hossz- 
metszetben prosenchymaticusan nyúltak a vezető nyaláb sejtjei; 
néha plasmamaradványt is lehet a sejtekben, apró kisebb rögöcskék 
alakjában látni. A szárnak k. m.-ben látható sejtjei méretét 1. az 
I. táblázatban. Az erősen és typusosan kifejlődött vezetőnyaláb — 
HABERLANDT-tal szólva : «egyszerű tengely nyaláb » 6 ), amely nem 
más, mint kezdetleges hadroma, — bizonyítja, hogy e növény 
vízben bővelkedő substratumon élt. 
Levél. A szár alsó részén levő levelek kisebbek, mint a feljebb 
esők, leghosszabbak az üstöklevelek, mindannyian linealis-lánd- 
zsásak, a csúcs felé egyenletesen keskenyedők (VII. tábla 2 rajz) ; a 
belső, perichaetialis levelek kisebbek (VII. tábla 3. rajz), de hasonló 
alakúak. A margó egész hosszában gyengén visszahajló. A levelek, 
egész pontosan számítva, 3 - 120 — 3-215 mm. hosszúak, néha 3-5 
mm.-nyi is akad az üstök-levelek között, a belső levelek 2 340 mm. 
hosszúak. Szélességük alúl 0’429 — 0 - 585 mm. ; középen 0"273 — 
0-390 mm., néha 0’585 mm. ; s a levél felső harmadában 0'078 — 0-117 
mm., néha 0"195 mm. A levelek töve, alsó része mindig pirosas színe- 
zetű. A leírások 7 ) szerint a Folnlia carnea- nál: «Blattzellen sehr 
locker und dünnwandig», amit Neuruppin-ból eredő példákon á ) 
magam is láttam, úgy, ahogy G. Roth vázlatos rajza feltünteti. 9 ) 
Az erdélyföldi példák sejthálózata azonban eltérő viszonyt mutat 
és pedig a levéllemez-sejtek laza hálózatot egyáltalában 
nem képeznek, hanem tömör, erős, sűrű hálózatot; 
a sejtek mindnyájan prosenchymaticusan megnyúltak, egynémelyike 
4, másik 5 — 6 szegletes, de nem merev egyenes fallal kapcsolódnak 
a sejtek egymáshoz, hanem gyenge-ívesen meggörbülve. A levél 
alsó részén leghosszabbak a sejtek s legrövidebbek a levél csúcsán, 
de még ott is 135—180 u hosszúság mellett mindössze csak 
18—22 a szélességitek ! A levéllemez-sejtek méreteire vonatkozólag 
1. a II. táblázatot. A szegélysejtek keskenyebbek mint a lamina- 
sejtek, így hosszabbaknak tűnnek fel, mint a lamina-sejtek, holott 
valóban azokat nem múlják felül. A szegélysejtek (Randzelle)-nek 
a csúcs felé eső vége — a levél felső részén — hirtelen kiugrik, 
kijebb áll (VI. tábla 4., 5. rajz 1), ez okozza a levelek gyengén való 
fogazottságát. A levél csúcsát (VI. tábla 6. rajz) egy sejt alkotja, 
amely megnyúltan ovális alakú; sejtfala körköresen nem egyen- 
letes vastagságú, hanem a csúcson kúpszerűleg kiszökkenő annyira, 
hogy még a csúcssejt oldalfalai 2 <j. vastagságúak, addig a csúcsi 
részen a rétegzetes sejtfal vastagsága — vagyis e kis kúpszerű 
