115 
lemez-sejtek egyenlő nagyságúak, mindössze a levél margója felé 
kisebbek valamivel ; az egymással érintkező sejtfalak síkot alkotnak, 
az athmosphaeraval érintkezők, mint rendesen, itt is kidombo- 
rodók. A szegély-sejtek (Randzelle) majdnem gömbidomúak. A levél 
ere elég erősen fejlettnek mondható, amennyiben még a levél felső 
részletében is erősen kidomborodik a levél fonáka alsó színe felé. 
A vezető eret a levél színe felől, ú. n. hasi-sejtek 16 ) (2) — és 
fonáka felől borító — ú. n. háti-sejtek 16 ) (3) egy réteget alkotnak 
s pedig úgy, hogy a levél színe felé eső epidermis sejtjei vala- 
mivel kisebbek, mint a fonák felé nézők; 4 — 5-szegletesek s a 
levegővel érintkező részük boltosán kidomborodó. Az epidermistől 
részben közrefogottan és alatta találjuk a kitöltő-sejteknek helyenkint 
2, ritkábban 3 sort alkotó koszorúját. 
A kitöltő-sejtek 17 ) közép vastagfalúak és sárgásbarna színűek, 
nem egyenlő, hanem kisebb és nagyobb nagyságnak találhatók, 
mindannyian parenchymaticusok k. m.-ben, mert különben közép- 
hosszasan megnyúlt, röviden prosenchymatieusak, tompa s — nem 
hegyes — végűek (VII. tábla 4., 5. rajz, 2). 
A kitöltő sejtek közepén, — a levél tövén, alsó és felső részén 
— a kisérő-sejteknek apró sejtek 18 ) alkotta jellemző csoportját 
látjuk. A vízvezetés eme primitivus elemei itt is igen vékonyfalúak, 
színtelenek, így hamar szembeötlők; sejtfaluk gyenge hullámosán 
meggörbült. A levél tövén (tábla 7. rajz), valamint az alsó részén 
(VII. tábla 8. rajz) 6 —7 kisérő-sejt fejlődik ki, a levél középső részéből 
készített k. m.-en (VI. táblád. rajz) már nemcsak kisebb, de kevesebb 
számú is található; a levél felső részletén (VI. tábla 10., 11. rajz) 
kisérő-sejtek már nincsenek, csakis az epidermistől közrefogott 
kitöltő-sejtek alkotják a levél erét, amelyek a csúcs felé fokoza- 
tosan kevesbednek, míg végül csak egyetlen egy sejt alkotja a 
levél erét (VII. tábla 4., 5. rajz). Az egyes sejtek méreteire vonat- 
kozólag 1. az I. táblázatot. 
b) Ivartalan nemzedék v. sporophyton. 19 ) 
Séta. A szár tetejébe sülyesztett s e t a-t ő (= Fuss, = bulbus) 
hosszasan kúpos, így a körülvevő v a g i n u 1 a hosszasan-cjdindricus 
alakú; a vaginulát az egynéhány és vékonyfalú sejtből álló para- 
physisek veszik körül, amely sejtfonalak (VII. tábla 12. rajz) 9 — 13 u. 
szélesek s 157—160 u. hosszúságúak. 
A vaginulából kiemelkedő, 9 — 15 mm. hosszú, vastag, vereslő 
sárgaszínű, balra csavarodott séta tetején megvastagodott s kam- 
pósan meggörbült (VII. tábla 15. rajz). De nemcsak éppen a csúcs 
részletén, hanem egyáltalán felfelé egyenletesen vastagodó a séta, 
mint azt a k. m.-i képek mutatják. A toknyél alsó részletéből készí- 
tett k; m.-en (VII. tábla 13. rajz) egyrétegű, hellyel-közzel 2 — rétegű 
epidermist (1) látunk kívül, amelyeknek sejtjei majdnem teljes 
gömbölyűek, vastagfalúak, alatta a kéregparenchyma (2) sokszeg- 
