153 
meddő levélrózsákat a L.flavum 
és thracicum- nál is, bár rit- 
kábban, találhatni ; a második 
csoportot jellemzi a tőálló levél- 
rózsa, míg a meddő levélrózsák 
itt hiányzanak. Az ebben a cso- 
portban tárgyalt L. elegáns és 
L. pseudoelegans , úgyszintén 
az idevonható L. dolomiticum 
is azonban rendesen mindig 
bírnak ilyen meddő levélrózsák- 
kal is. 
Itt adom végül a sárga virágú 
Linum- aink rendszertani cso- 
portosítását, vonatkozásban a 
szomszédos területek rokon 
fajaival. 
males gruppieren könnte. So 
fiúdét mán z. B. sterilé Rosetten 
— wenn auch seltener — bei 
L. flavum und thracicum ; die 
zweite Gruppé charakterisiert 
die grundstandige Blattrosette. 
wahrend bei dieser die sterilen 
Laubtriebe fehlen. Nun findet 
maii aber an dem in diese 
Gruppé gereihten L. elegáns 
und L. pseudoelegans, so wie an 
dem ebenfalls hierher gehören- 
den L. dolomiticum regelmássig 
solche sterilé Blattrosetten. 
lm Folgenden gebe ich nun 
eine systematische Uebersicht 
unserer gelbblühenden Linum- 
Arten, bei welcher auch die 
verwandten Arten dér benach- 
barten Gebiete berücksichtigt 
worden sind. 
I. Iníiorescentia multiflora (flores in caulibus robustioribus 
20—30 — 50), caules erecti elati, (2 — -)3 — 4 dm longi, foliis caulinis 
(adhuc virentibus) 10—20 — 30, saepius exacte 3 — 5- nervibus, 
+ glauco-viridibus superioribus sesqui vei duplo usque triplo quarn- 
inferiores brevioribus, basi vix vei parum angustata, sessilibus et 
semiamplexicaulibus. Rhizoma + verticale vei obliquum, crassum. 
plerumque simplex, collo caules plures floriferos, rarius etiani caudi- 
culas steriles proferens. 
1. Linum flavum L. Sp. pl. 279. ( L . flavum et hungaricum 
Podp. Verh. zool.-bot. Ges. LII. (1902) p. 635 — 6). Rhizoma caules 
steriles raro proferens, fólia illoram obovato-lanceolata, acuta ; fólia 
caulina infima iám emarcida, inferiora + obovata, in petiolum 
brevem angustata, subacuminata, superiora obovato-oblonga vei 
angustiora, acuminata, basi lente angustata sessilia: sepala 7 — 9 
mm, longa, lanceolata vei (plerumque interiora et fructificantia) 
anguste ovata, in cacumen + filiforme breve contracta, capsula 
globosa breviter rostrata, paulum (usque ad tertiam suae longitudinis 
partém) longiora, margine + hyalina etbrevissime laxeque glanduloso- 
denticulata ; petala 2—2-5 cm longa, in parte superiore tertia latissima, 
apice + rotundata, rarius brevissime apiculata vei subemarginata. 
Occurrit foliis latioribus ( — 16 mm latis) = f. latifolium Beck 
FI. v. Xied.-Oest p. 566, et angustioribus (—3—8 mm latis) = f. 
angustifolium Jávorka (— var. uninerve Podp. 1. c. p. 636, non Roch.) 
Distributio geograpbica: Germania, Austria, Hungária (e locis 
permultis, in herbariis diversis plurima visa), Rossia centrális et 
