331 
sorozat tagjai bélyegeik nyo- 
mán részben az egyik, részben 
a másik fajhoz tartoznak, rész- 
ben pedig teljesen középen 
állanak. Hogy a Ph. alpicola , 
illetőleg tomentella a fennebb em- 
lítettem sorozat egyik végső 
tagja, azt nem csak a Ph.f ontana 
fennebb érintett kétféle levelíi- 
sége, hanem egyéb körülmény 
is bizonjutja. Megnyilatkozik 
t. i. az egyazon sorozatba való 
tartozás abban is, hogy az 
egyiknek tulajdonított belső 
szerkezetbeli sajátosság a má- 
siknál is feltalálható. így pl. 
LimpriCht szerint 30 ) a Ph. fon- 
tana szárában a stereoma-réteg 
gyöngébb s lassan meg\r át a 
bélszövetbe, melynek legkülső 
sejtjei tehát úgy a bélszövet, 
mint a stereoma sejtjeinek 
jellemét mutatják. A Ph. alpi- 
cola , illetőleg tomentella stereo- 
mája ellenben hirtelen, minden 
átmenet nélkül különödik el a 
bél szövetétől. A stereoma e 
vázolt differentiálódása tény- 
leg igen jellemző anatómiai 
bélyeg lenne e két faj elválasz- 
tására. Erre azonban éppen 
nem alkalmas, mert az oiko- 
logiai viszonyok változásában 
gyökeredző kétféle levélalakkal 
van a legszorosabb összefüggés- 
ben. Úgy a Ph. fontana- nál, 
valamint a sorozat másik végé- 
nél a Ph. alpicola, illetőleg 
tomentella- nál a nedves időben 
fejlődött és nőtt szárrészek a 
hygrophyton-jellegii leveleknek 
megfelelő ugyancsak ilyen jel- 
legű átmenetes-stereomát , a szá- 
raz időben nőtt részek ellenben 
az élesen határolt xeroplryton- 
3a ) Op. cit. II. 567. et 573. 
glieder einschiebenden Formen 
gehören teils zűr einen, teils 
zűr anderen Art, teils aber 
nehmen sie eine Mittelstellung 
ein. Dass Ph. alpicola resp. 
tomentella ein Endglied dér 
oben erwáhnten Reihe reprasen- 
tiert. beweisen nicht nur die 
bereits erwáhnten zweiförmi- 
gen Blattéi* dér Ph. fontana , 
sondern auch andere Gründe. 
So beweist die Zugehörigkeit 
zu derselben Reihe auch dér 
Umstand, dass eine Eigentiim- 
lichkeit dér inneren Structur 
dér einen Art auch bei dér 
anderen vorzufinden ist. So ist 
z. B. nach Limpricht 30 ) im 
Stengel von Ph. fontana die 
Stereomschichte schwacher und 
geht allmahlig in das Mark- 
gewebe íiber, dessen ausserste 
Zellen den Charakter sowohl 
von Stereomzellen als auch 
von Markgewebe an sich tragen. 
Hingegen differenziert sich bei 
Ph. alpicola resp. tomentella das 
Stereom plötzlich und ohne 
Uebergang vöm Markgewebe. 
Diese Differenzierung des Ste- 
reoms ware nun tatsachlich ein 
sehr charakteristisches Merk- 
mal zűr Unterscheidung dér 
zwei Arten, ist aber trotzdem 
hierzu nicht geeignet, weil es zu 
dér durch die Verschiedenheit 
dér oikologischen Verhaltnisse 
bedingten Zweiförmigkeit dér 
Blattéi* in engster Beziehung 
steht. Sowohl bei Ph. fontana 
als auch bei Ph. tomentella am 
anderen Ende dér Reihe zeigen 
die dem hygrophytischen Cha- 
rakter dér Blattéi* entsprechen- 
den Stengelteile das ebenfalls 
