392 
etc.], Blackstonia perfoliatci (L.) Huds. [Zombor], Cynoglossum hun- 
garicum Simk. [Karlóca). Anchusa Gmelini Ledeb. [Inter Regőcze 
et Madaras], Mentha Wierzbickiana Opiz, Yerbascum pvlverulentum 
Yill. [Erdőd, Gombos] (wohl fioccosum W. K. !, Ref.), Aeanthus 
longifólius Hőst? [Kamenic], Aster canus W. K. [Bezdán, Bács- 
kertes, etc.], Doronicum hungaricum Rchb. [ibidem], Senecio vernalis 
\Y. K. [ibidem], Centaurea Magyarii \Yagn. [Zombor], C. Fritschii 
Hay. [Illők, Kamenic, Venac]. 
Szerző tartalmas czikke ha- Dér inhaltsreiche Artikel ent- 
tározottan előmozdítja hazánk halt wichtige Beitráge z. Kennt- 
déli része flórájának ismeretét. nis dér Flóra dieser südlichen 
Teile unseres Landes. L. 
Blattny T., A Syringa Josikaea Jacq. elterjedéséhez. 
Zűr Verbreitung von Syr. Josik.) U. o. (ebenda): 163, (51). 
Szerző vizsgálataiból kitűnik, 
hogy a Syringa Josikaea leg- 
alacsonyabb termőhelye 305 m. 
a Lyutta völgyében Sóhátnál 
van, míg a legmagasabb 926 m. 
a Biharhegységben található 
Szkerisora határában a «Riu 
albu» völgyben. 
Blattny T., Adatok 
elterjedéséhez. (Beitr. zűr 
(ebenda): 240—241, (51). 
A Q. lanuginosá - nak hazánk- 
ban legészakibb termőhelyéül 
szerző a «Mala Magurá»-t ész- 
lelte Privigyétől északnyugatra. 
[Sárosmegyéből is van adat, 
mel\ r e szerint valamivel még 
északabbi előfordulás. Ref.]. 
Legmagasabbra hazánkban a 
Biikkh egységben jut fel (784 m.), 
míg Horvátországban a maxi- 
mum 1130 m.-nélvan. Mindkét 
helyen azonban már csak el- 
törpült példányok találhatók. 
Dér Yerf. weist nacli, dass 
sich dér tiefste bisher beobaeh- 
tete Standort dér Syr. Josikaea 
bei 305 M. im Lyutta-Tal bei 
Sóhát, dér liöchste aber bei 
926 M. im Bihargebirge bei 
Skerisora im «Riu albu» Tál 
befindet. 
a molyhos tölgy ( Quercus lanuginosaj 
Yerbreitung von Quercus lanug.) U. o. 
Dér Verf. hat Qu. lanagi- 
nosa in Ungarn am nördlichsten 
auf dér «Mala Magura» NW. 
von Privigye beobachtet [Es 
gibt aucli Angaben aus dem 
Com. Sáros, welche von einem 
noch nördlicheren Vorkommen 
bezeugen. Ref.] Am höchsten 
steigt dieser Baum bei uns im 
Bükkgebirge (784 M.), wáhrend 
er in Kroatien bis 1130 M. 
vordringt. In solchen Hönen 
wurden an beiden Orteu nur 
mehr verkrüppelte Exemplare 
beobachtet. L. 
Fodor F., Adatok a Cephalaria-fajok histologiájának 
ismeréséhez. (Beitr. zűr Kenntnis dér Histologie dér Gattung 
Cephalaria). U. o. (ebenda): 171 — 197, (45)— (46), — 7 szöveg- 
képpel — mit 7 Textfiguren. 
Szerző az idevonatkozó iro- 
dalom ismertetése után rész- 
Verf. beschreibt nach Be- 
sprechung dér einschlagigen 
