408 
megtermékenyítésnél, továbbá 
toxinpusztító hatásuk követ- 
keztében betegségeknél. 
übermassige Wirkung auck 
Pflanzenkranklieiten verursa- 
chen können, was jedoch Vor- 
tragender wáhrend seine bis- 
herigen Untersuchungen nicht 
bestatigen konnte. Bei dér At- 
mung dér Tiere scheint die 
Rolle dér Oxydasen — mit 
Ausnahme dér Purinoxydasen 
— eine untergeordnete zu sein, 
bingegen ist sie — nach neueren 
Untersuchungen — bei den Vor- 
gangen dér Entwickelungs- 
erregung, sowie als Schutz- 
mittel gégén Krankheiten umso 
wichtiger. (Autor.) 
L. et D. 
Az október hó 12-én tartott ülés. — Sitzung am 
12. Október. 
1. Tuzson J. az 1910. évi 
bruxellesi nemzetközi bot. kon- 
gresszus lefolyását ismerteti. 
2. Römer Gy. «A Primula 
farinosa előfordulása az erdé- 
lyi fenföldön» ez. dolgozatát 
Yoesz G. terjeszti elő. Szerző 
irodalmi és herbariumi vizsgá- 
latai alapján konstatálja, hogy 
a P. farmosa Erdélyből a leg- 
újabb időkig biztosan megálla- 
pítva nem volt, mert arra az 
eredményre jutott, hogy a ma- 
gasabb hegyvidékből közölt ada- 
tok [Resinár(ScHUR),Szurul, Bu- 
csecs (Baumg.)] P. longiflora - ra 
vonatkozik. Brassó környékén 
való botanizálásai alkalmával 
azonban megtalálta a «Szász- 
hermányi láp»-on, a hol nagy 
tömegben és feltűnő nagy pél- 
dányokban fordul elő Ligula- 
ria sibirica , Sweertia perennis, 
Pedicularis Sceptrum carolinum 
stb. társaságában. Ugyanitt ész- 
lelt fehér virágú alakokat és 
1. J. Tuzson referiert über 
den Yerlauf des Brüsseler in- 
ternat. botanischen Kongresses. 
2. G. Moesz legt eine Arbeit 
Julius Römer’s: Ueber das 
Vorkommen dér « V r innia fari- 
nosa im Siebenbiirgischen Hoch- 
lande» vor. Dér Verf. weist 
auf Grund seiner Literatur- u. 
Herbarstudien nach, dass das 
Vorkommen dieser Art in Sie- 
benbürgen bis in die jüngste 
Zeit nicht sicher nachgewiesen 
war; er ist namlich zu dem 
Resultate gekommen, dass die 
Augaben aus dem höheren Ge- 
birge (Resinar: Schur, Szurul, 
Bucsecs : Baumg.) sich auf P. 
longiflora beziehen.Gelegentlich 
seiner Excursionen in dér Um- 
gebung von Brassó entdeckte 
er sie aber auf dem Szász- 
hermányer Moor, wo sie in 
grosser Menge und in auffal- 
lend grossen Exemplaren in 
Gesellschaft von Ligularia si- 
