16 
103 
som ikke hidtil ere iagttagne nogensteds, og som vel naermest 
raaa opfattes som en Slags Aleuronkorn eller Krystallo- 
ider (Tav. II, Fig. 20, 21). De ere tenformede, spidse i hver 
Ende, men af teramelig forskjellig Sterrelse; de ligge i alle Ret- 
ninger og Stillinger i Protoplasmaet, saerlig talrige vistnok ud 
mod Periferien; de stemme i alle Henseender noje med det 
omgivende Protoplasma, lade sig lige saa lidt som dette oplose 
eller bringe til Svulmning af Kali, Saltsyre, Eddikesyre, Salpe- 
tersyre; de farves paa samme Maade som Protoplasmaet af 
Jod, Anilin-Fuchsin, Salpetersyre og Kali, Osmiumsyre. Det 
sidste gjor hele Massen brunlig og antyder, at de mange Smaa- 
korn i Protoplasmaet (se H, 20, 21) rimeligvis ere Oliedraaber. 
Det viste sig endelig, at de ere bojelige, idet de lode sig 
krumme heit sammen ved Forskydning af Protoplasmaet, der 
omgav dem. 
Hos Ceratozamia dannes der lige under Halsen en Kanal- 
celle (II, 16 ved k), omtrent naar Protoplasmaet er blevet ganske 
vakuolefrit (de to andre Slaegter har jeg endnu ikke kunnet 
folge saa vidt, at dette vilde kunne iagttages); den skyder sig, 
naar Halscellerne svulmende haeve sig i Vejret, spidst op meliem 
dem (II, 17 — 19, 21). Forst er den kun ved en utydelig 
Graenselinie. skilt fra den nu dannede /Egcelle (Fig. 16) og lader 
sig ikke rive los fra denne; senere sker dette let (II, 19); jeg har 
öftere fundet Tilfaelde, hvor det paa Spiritus-Materiale var sket 
af sig selV, og ved Vexel med Reagenser har jeg kunnet faa 
den til at traekke sig tilbage fra J]]gcellen eller svulmende nserme 
sig den igjen. 
Mere end 1 Kanalcelle har jeg ikke fundet. 
Archegonievaeggen har hos Zamia og Ceratozamia (hos 
Oycas rimeligvis ogsaa) en egen Beskaffenhed; den bliver staerkt 
fortykket, faar lave kopformede Porer (II, 15, m), der svare til 
lignende i Nabocellerne, saa at den i Tvaersnit har et eget 
perlesnoragtigt üdseende ; kun oppe i Spidsen under Halscellerne, 
hvor Stovrorene vel skulle bryde igjennem, er den tyndere 
