15 
példányt nekem megtekintés czéljából megküldötte) az^onos a bennün- 
ket foglalkoztató növénynyel. A példány melilett levő GoDRON-féle 
etikettek egyikéből úgy látszik, hogy e növényt Bblile, Egyptomnak 
liirneves floristája A. hicornis-ns,k határozta meg. mi ellen helyesen 
Jegyzi meg GoDRON, hogy nincs neki 2-fogü krehelypolyvája. Tud- 
tommal a valódi A. bicornú-t eddigelé Európában még sehol sem 
találták. Én e növényt Egyptora középtengeri partján (hol Forsk.JlL 
már majdnem G 2 századdal ezelőtt fedezte fel) többizben gyűjtöt- 
tem ; a Marraarica-tól (SCHWBINPURTH !) nyugatra egészen a Cyrenai- 
ca-ig (Ruhmbr !) terjed ; Palaestina tengerpartjáról (BoRNMÜLLER !) 
is láttam ; Cilicia-i elöjövetele (Balansa, Boissibr szerint) sem való- 
színűtlen ; ellenben BoiSSlER-nak Mesopotamia- és Assyria-ra vonat- 
kozó adatai, a fennt kimutatott összecserélés folytán további meg- 
erősítésre szorulnak. 
Eddigelé a T. Ugusticum {= A. speltoides Jaubert & Spach) 
é£ A. speltoides TaüSCH (=G. Aucheri, A. macrurá) növényekről 
mint fajilag különböző alakokról szólottunk, mint a minek 
mindeddig tartották. JaüBERT és SpaCH az A. macrura-t az 
Uropyrum alnem typusáúl állítják fel, míg az A. sjjeltoidest a 
Sitopsis alnemhez az A. hicornis mellé vonják. Sőt BoiSSlER ez 
utóbbit az A. bicornis-sza\ egyesíti is; HaüSSKNBCHT is azt állítja, 
hogy a T. Ugusticum és az G. speltoides GreniER a T. bicorne és 
A. speltoides TAUSCH-val összeesik. Igaz, hogy első tekintetre a 
két növény feltűnően különbözik, a mennyiben elsőnél valamennyi 
füzérkének két legalsó virágja hosszú szálkájú virágpolyvával bír, 
minélfogva a csúcs-füzérke az utána következő alsótól nem üt el fel- 
tűnően, míg az utóbbinál a szélső füzérkék szálkátlanok, miért is a 
csúcsfüzérke hosszú szálkái feltűnően előtűnnek, s a növénynek, 
felületes tekintetre, nem csekély hasonlóságot kölcsönöznek az 
A. caudata-wdi\, melylyel sokan össze is tévesztik ; Bertoloni is 
összetévesztette őket, jóllehet az A. íf 2 ;eZfoif?es-nél a virágpolyvák, az 
A. caudata-i\á\ pedig a kehelypolyvák azok, melyek ezen fel- 
tűnő, a füzér tetejét díszítő szálkapárt viselik. De a szálkák jelen- 
léte vagy hiánya az oldalfüzérkék 2 legalsó virágján az egyetlen 
különbség, melyet a két növény között találhattam, és mert, 
más fünemeknél, úgy a különböző Aegilops fajoknál is vannak 
alakok, a melyek a typustól abban különböznek, hogy a rendesen 
erős szálka csak gyengén fejlődik ki, vagy hogy ott is fejlődik 
szálka, a hol az rendesen hiányozni szokott, erre az egyetlen — 
bár az egyes termőhelyeken eléggé állandó — különbségre nem 
fektethettem súlyt. 
A kérdéses alakok legközelebbi rokonságából is ismeretesek 
ilyen eltérések. BoiSSIER egy A. Aucheri polyathera-i ír le, mely- 
nél a szélső füzérkéknek alsó virágjai a vírágpolyva hosszát csak 
kissé meghaladó szálkát viselnek. Ez egyik átmeneti alak az A. speltoi- 
des TaüSCH és T. Ugusticum között, és midőn HaüSSKNBCHT a 
