30 
PlartMgo niaxiina Juss. 
Ez a növény Magyarország 
egyik legnagyobb ritkasága. 
Először Kitaibel találta Buda- 
pest közelében a Rákoson, utána 
Dr. med (AöRGY 1832-ben 
(Sadl Fl.Com. Pest I840p. 65). 
Később Kerner s az ö nyomán 
Hermánk Gábor is megtalál- 
ták, legutóbb pedig 1888. jú- 
nius 13-án Dr. CzAKüval együtt 
gyűjtöttük a Rákospatak jobb 
partján, egy réten, nem messze 
a Paskál malomtól De már 
ott sem terem többé, mert azt 
a helyet azóta kultúra alá vették 
s így most a főváros közvetlen 
közelében nincs ismert termő- 
helye a Flantago maximának. 
Mostanában egy Puszta Pe- 
szérről (Pestmegye) származó 
szénában találtam meg könnyen 
felismerhető levelét s így nem 
lehetetlen, hogy a fővárostól 
délre eső szikes réteken másutt 
is meg fogjuk találni. 
Thaisz Lajos. 
Plantairo niaxima Juss. 
Díese Pflanze ist eine dér 
grösstenRaritáteu Ungarus.Uin 
Budapest hat sie zuerst Kitai- 
BEL auf dem Rákos, nach ihm 
Dr. György i J. 1832 (Sadl. 
FI. Com .Pest. 1840, p. 65) noch 
spáter Kerner und(4abr. Her- 
mánk gefunden. Zuletzt habé 
ich diese Pflanze mit Dr. CZAKÓ 
am rechten Ufer des Rákos- 
baches nicht weit von derPas- 
cal-Mühle am 13. Juni 1888 
gesammelt. Dórt wáchst sie 
aber nicht mehr, da diese 
Stelle nuumehr ín Kultur steht, 
und so kennen wir zűr Zeit 
keinen Standért dér Plantago 
maxima in dér Náhe dér Haupt- 
stadt. 
Gelegentlich Analyse eines 
von Puszta-Peszér (Comit. Pest) 
stammenden Heues fand ich 
die leicht kenntlichen Blátter 
dieser Pflanze, und so ist es 
nicht unmöglich, dass sie auf 
den natronháítigen Triften süd- 
lich dér Hauptstadt auch noch 
an anderen Stellen gefunden 
werden wird 
L. v.‘ Thaisz. 
Scahiosa calcareaTocl. Sitzungsber. d. k. böhm. Gesellsch. 
in Prag, 1901 p. 9 (separ). ex Hungária boreali. 
In ephemeride E. MauTHNERI. „A Kert“, horticolis faventi, 
anno 1896, p. 101 — 102, in descriptione Knauiiae Degeni,^) exposui 
inter genera Dipsacacearum formás androdynamas et gynodyna- 
') In Formánekii Beitr. z. FI. Albaniens ete. Verhandl. des natúrt. 
Vereins in Brünn 189-5 p. 29. — Kn Degeni differt a Kn. Orientali 
habitu magis canescénte, íoliorum forma, involucri foliolis biserialibus. 
floribus violaceis minoribus, lacinia exteriőre lateralibus nonnisi 2 
inmtris breviore. a Kn amplexicauli autem. cui habitu, foliis corollaque simi- 
lior periclinio cylindrico, abunde glanduloso. foliolis eius erectis, quod 
formám attinet, magis illi Kn. Orientalis similibus. ex „A Kert“ 1. c. 
