pedig látta, neki hamarább el- 
hiszem, hogy ottanyirfa pusztu- 
lásnak indult, mint BernáTSKY- 
nak, ki azt tagadja. Egyéb- 
iránt BorbáS is igazolja az 
élesszemü Kerner állításának 
hel}msségét. 
Ugyancsak a nyírfáról (210. 
0 .), a következő állításait kocz- 
káztatja a szerző : „Az egész 
Alföldön és a Dunántúl laposabb 
részeiben tett megfigyeléseim 
alapján kimondom, hogy a nyirfa 
e két területen határozott ho- 
moklakó növény." Ez sem egé- 
szen így van, hanem úgy, hogy 
a pusztulásnak indult lomberdő 
helyén megszokott végül jelenni 
a nyírfa, mint a hajdani erdő- 
ség utolsó faivadéka; így van 
ez az Alföldön is meg a hegy- 
vidéken is. Ennek a magyará- 
zatnak nem mondanak ellent a 
hegyvidéki agyagtalajon előfor- 
duló nyíresek, de igenis alapo- 
san ellentmondanak annak a 
felfogásnak, mintha a nyírfa 
tisztán csak homoklakó volna. 
Ugyanezen fejezetben a cser- 
jék és másféle növényekről is 
megemlékezik B. azt állitja 
(207. 0 .), hogy a Pteridium 
aquümum cserjeszámha megy, 
ezzel ellentétbe helyezkedik 
minden botanikussal, akik e 
növényt csupán a kórók vagy 
évelő dudvák között szokták 
említeni. Inkább azt kellett 
volna mondania, hogy egy cso- 
port Pteridium a cserje benyo- 
mását teszi a szemlélőre. 
A Thcdictrum aquilegifolium- 
ról azt mondja (207. o ), hogy 
többnyire a csalán társaságá- 
sein „Pfianzenleben dér Douau- 
lánder", in welchen mán ans 
vielen Stellen ersehen kann, dass 
Kerner die Nyírség besncht 
hat, und dórt gewiss mit eigenen 
Augen die Birken gesehen hat ; 
und da er sie gesehen hat, muss 
ich eher Kerners Worten Glau- 
ben schenken, als jenen Bér. 
NÁTSKY’ s, dér dies negirt. Übri- 
gens bestátigt anch BORBÁS 
die Richtigkeit dér Kerner- 
schen Angabe. 
Über das Vorkommen dér 
Birke riskirt ..Verf. (p. 210.) 
! noch folgende Áusserung : „Auf 
Grnnd meiner irn ganzen Tief- 
lande und jenseits dér Donau 
gemachten Beobachtungen be- 
haupte ich, dass die Birke auf 
diesen zwei Gelánden eine ent- 
schieden sandhewohnendeY^dM- 
ze ist.“Dies trifft nun anch nicht 
vollkommen zn Die Birke 
pflegt an Stellen, wo dér Laub- 
wald dem Untergange geweiht 
ist, als letzter Reprásentant 
dér Holzgewáchse des bestan- 
deneii Laubwaldes anfzutreten ; 
so tritt sie in nnserem Tiefiande 
sowie anch in nnserem Berg- 
lande auf. Diese Behauptung 
entkraftigen die auf dem Thon- 
boden unseres Berglandes auf- 
tretenden Birkenbestánde nicht. 
sie widersprechen jedoch dér 
Auffassung, dass die Birke eine 
entschieden Sandbewohnerin sei. 
In demselben Abschnitte er- 
wahnt dér Verf. die Gestráuche 
und andere Gewáchse und be- 
hauptet (p. 207) dass Pteridium 
aqtálinum als Strauch zu be- 
trachten sei. Verf. stellt sich 
mit dieser Behauptung in Widei- 
spruch mit allén Botanikern, 
welche diese Pflanze zu den 
