80 
lékába. Végi-e néhány szeren- 
csés gyógyításának híre az 
udvarig eljutván, a beteg ki- 
rálynéhoz hívták. Itt, az udvar 
légkörében ismerkedett meg a 
királyi aula legkiválóbb féi'- 
fiaival: HöPKEN, Tessin, és 
GyllenbüRG grófokkal, akik 
ettől kezdve mindvégig párt- 
fogóivá lettek. Ettől fogva már 
jól ment dolga, keresett or- 
vos lett.-) 
1740-ben halt el Olaf RuD- 
BECK, az ifjabbik, az npsalai 
akadémián a botanikai tanára, 
s kevéssel utána nyugalomba 
vonult az öreg Roberg „Pro- 
fessor Medicináé et Anatomiae“ 
is. Az elsőnek állását RoSÉN 
ellenében el nem nyerhetvén, 
Linné 1741 elején Roberg 
állására is pályázott. S ime! 
egyszerre feltűnnek legádázabb 
ellenségei ! Bent a hazában 
Wallbrius támadja ( Deca- 
des binae thesium medicarum“), 
kívülről pedig mindig kísértő 
rósz szelleme : SiEGBSBECK 
(„Vaniloqnentiae botanicae spe- 
cimen“) s elkésve bár, az ö 
helmstadti ellensége : Heister 
(„Meditatioues et animadver- 
siones in nóvum Systema bota- 
nicnm sexnale Linnaei“ és 
„De nominum plantarum muta- 
tione ntili ac noxia“) ütnek 
rajta, csakhogy szerény, de 
biztos kenyerét, mint akadémiai 
tanár Linné el ne nyerhesse ! 
Mindeme támadások 1741-ben 
zúdulnak szegény Linné fejére, 
s legnagyobbrészt akkor, mi 
Erbittert über denbeispiel- 
losen AngriíF seines unerbitt- 
lichsten Feindes : SíBGESBECK 
(„Botanosophiae verioris brevis 
sciacraphia etc Petrop. 1737) 
trng er sich mit dem Gedanken 
um, seiner Lieblingswissen- 
schaft für immer den Rücken 
zn kehreu, und sich fortan aus- 
schliesslich dem árztlichen Be- 
riife zn widmen. Doch standén 
ihm auch hier bittere Enttáii- 
schnngen bevor, anch er musste 
die Erfahrnng machen, dass 
niemand Prophet in seiner Hei- 
mat sei, nud für ein ganzes 
Jahr zog Sorge und Entbehrnng 
in das Heim des angehendeu 
Arztes. Endlich drang die Knnde 
von einigen gelungenen Knren 
bis zum Hofe, und Linné wnrde 
zn dér erkrankten Königin ge- 
rnfen. Am Hofe wnrde er mit 
einflussreichen Mánnern, wie 
die Gráfén HöPKBN, Tbssin 
und Gyllbnborg bekannt, die 
ihm von nun an als Gönner 
zűr Seite standén. Von dieser 
Zeit an war er ein gemachter 
Mami und wnrde ein gesuchter 
Arzt.^) 
lm Jahre 1740 starb Olaf 
Rudbeck dér Jüngere, Pro- 
fessor dér Botanik an dér Aka- 
demie zn Upsala, und knrz da- 
nach zog sich auch dér alté 
Roberg, „Professor Medicináé 
et Anatómiáé'' in Rnhestaud. 
Da Linné die Stelle des Erste- 
ren gégén RosÉN nicht erlan- 
gen konnte, bewarb er sich 
Anfangs 1741 nm jeneRoBEBG’s. 
Und siehe da! wie ein Maim 
erheben sich gégén ihu seiue 
„Heu ! dixi, (lat Aesculapius bona omnia, Flóra verő solos — Sie- 
gesheckioi írja HALLER-nek 1739 szept. 12-én. 
