101 
A hazai Melilotus ismeretéből. 
De Meliloto Hungáriáé. 
Autore Dre Vinc. 
SCHULZ 0. E. Monographie 
dér (xattimg Melilotus (Engler 
B otaii. Jalirb. für Hysteiiiatik 
etc. 29. köt. V. fűz. 1901. 
B60 — 735. old., 3 tábl.) ciniű 
numkája indított régibb revi- 
deált jegyzeteim közlésére. 
A ki a hazai Melilotiia-t s 
a florisztikai történetét ismeri, 
ezt a munkát nagy érdeklődés- 
sel és hasznos okulással ol- 
vassa. A leirt 22 fajnak rész- j 
letes ismertetése nyújtja a na- 
gyobb részt, de az általános 
rész is nagyon tanulságos 
(G60 — 6S1. old.) Ennek feje- 
zete : a történeti jegyzetek, mert 
ezt a kellemes kumarin-illatú 
fűvet már a görögök fölismer- 
ték és orvosságnak értékesí- 
tették, alaktani sajátság, a vi- 
rág, a termés, a mag, a vegetáló 
szervekből a csírázás, a sarj, 
azután a torzképződések, bioló- 
giai sajátságok, a nemzetség 
(genus) körülhatárolása és a fa- 
jok jelleme, a földrajzi elterje- 
dés és vegyes, ez az utől)bi tulaj- 
doidíépen a Melilotus liaszna. 
Egy-egy fejezet nem hosszú, 
de a )uagvát pár szóval el- 
mondani alig lehet. A Melilotus 
az Ovilág: füve, de a M. albus, 
M altissimus meg a ili. offi- 
cinalis az Újvilágban is meg- 
telepedett. A kétnyáréltüek 
Enrő])a és Ázsia közép tájait, 
az egynyáréltűek a mediterrán 
vidéket népesítik. 
d« Borbás (Budapest). 
I Das Erscheinen dér „l\Iono- 
I graphie dér Gattnng Melilotus“ 
: von 0. E. SCHULZ (EnGLER’s 
Botan. Jahrb. 29. Bánd 1901 p. 
j 660 — 735) veranlasst midi, vor 
! lángerer Zeit angelegte und re- 
vidirte Notizen ülier diese Clat- 
I tung zu publiciren. 
Wer die ungarischen Arten 
dieser Gattnng und ihre íloris- 
tische Vergangenheit kenut, wird 
das angeführte AVerk mit gros- 
sem Interessé lesen und viel 
Nützliches daraus entnehmen. 
Dér grössere Teil enthalt die 
detaillirte Beschreibung dér 22 
Arten, doch ist auch dér allge- 
meine Teil (p. 660 681) sehr 
lehrreich. Die einzelnen Kapitel 
des letzteren behandeln ge- 
j schichtliche Xotizen (das ange- 
j nehm nach Kumarin duftende 
I Kraut kannten und benützten 
* schon die altén Griechen) ; mor- 
j phologische Eigentümlichkeiten, 
I Blüte, Frncht, 8ame, von den 
! vegetatíven Organen Kei- 
' mung, Sprosse, ferner (Missl)il- 
j dungen, biologische Eigen- 
[ schaften, Umgrenzung dér Gat- 
tung, Ckarakteristik dér Arten, 
j geographische Verbreitung und 
[ Vermischtes, Avelches sich haupt- 
sachlicli auf den Nutzen des 
i Melilotus bezieht. Das Wesent- 
liche dér einzelnen Abschnitte 
lasst sich kürzer gar nicht aus- 
drücken. Dér Steinklee ist ein 
Eingeborener dér Altén Welt, 
doch hat sich M. ulbus, M. altis- 
simus und M. off ieinulis auch in 
, dei’NeuenWelt eingebürgert. Die 
I zweijahrigen Arten bewohnen 
