102 
Nem jól tette a szerző, hogy 
a faj meg a törzsei (subspecies) 
geográfiái elterjedését rövidre 
foglalta. „Hungária", „Gallia" 
nem sokat mond. A M. altissimus 
meg a M. macrorrhizus hazai 
eltéréseinek ismertetése nem 
egészen megfelelő. A törzs épen 
azért jő törzs vagy fajta, mert 
geográfiáikig is különvált a tő- 
alaktól s más természeti ál- 
lapotban keletkezett vagy biz- 
tosította neki a fennmaradását, 
tehát mind a systematikai bé- 
lyegét, mind a geográfiái elter- 
jedését; a termőhelyet pontosal)- 
í)an kell megalapitani. Kétlem, 
hogy a M. macrorrhizus hazai 
formái határunkról messzire ter- 
jednének. A nagyon általánosan 
közölt elterjedésből azonban nem 
lehet a határait pontosan meg- 
szabni. Az igazi dl. altisaimust, 
melyet Hegk G. (FI. v. Nieder. üst. 
p. 841) eltörült s M.macrorrhizus 
var. ^jroeenisszal helyettesített, 
de a melyet SCH. tanulmánya 
alapján (693. old.) ismét helyre 
állított, én csak két helyen talál- 
tam az országban, még pedig a 
felvidék fürdő-helyén : Rajecen 
(itt bőven) és Bártfa mellett, a 
mi ugyanazon útonmódon való 
l)ehurcolást sejtet velünk. A 
M. alhts meg a M. officinalis 
a szerző szerint is valószínűleg 
a történelem idejében, a nép- 
vándorlással jutott Közép-Euro- 
pába. 
das mittlere Európa und Asien, 
die einjahrigen das Mediterran- 
gebiet. 
Dér Verf. hat leider die 
geographische V erbreitung dér 
Arten und Unterarten zu kurz 
behandelt. „Hungária", „Gallia" 
sagt nicht viel. Audi ist die 
Gliederung dér iu Ungarn vor- 
kommenden niedrigeren Eiii- 
heiten von M. altissimus und M. 
macrorrhizus nicht ganz rich- 
tig dargestellt. Die Unter- 
arten sind eben darum gute 
Unterarten oder Rassen, weil 
sie auch geographisch von dér 
Hauptart getrennt unter anderen 
natürlichen Einflüssen entstan- 
den sind, oder aber diese ihre 
íixistenz gesichert habén, darum 
hiitten auch sowohl die syste- 
matischen Merkmale als auch 
die geogr. Verlireitung und 
Standortsverhaltnisse eingehen- 
der behandelt werden müssen. 
Ich bezweifle, dass die ein- 
heimischen Formen des M. ma- 
crorrhizus weit über die Grenzen 
unseres Landes verbreitet sind ; 
aus den collectiven Angaben dér 
Verbreitung lassen sich nun die 
Grenzen ilirer Verbreitung nicht 
genau ermitteln. Den echten 
M. altissimus, welchen G. BecK 
fallen gelassen und durch M. 
macrorrhizus var. iwocertis sub- 
stituirt hat, welchen jedoch 8CH. 
auf Grund seiner Studien wieder 
herstellt, habé ich in unserem 
Lande nur au zwei Stellen ge- 
funden, und zwar in dér Nahe 
von zwei Badeorten Oberun- 
garns, namlich bei Rajec (hier 
hantig) und Bartfeld ; ein Um- 
stand, welcher den Verdacht 
einer Einschleppung nahe legt. 
M. albus und 31. officinalis sind 
