levele, a csésze hosszának 
viszonya a szirmok hosszához, 
különösen azonban a szirmok 
alakja nagyon eltér a Semper- 
vivum arenarium-étó\. A Sem- 
pervivum arenarmm szirmai 
ugyanis a felső szélükön finom 
rojtokra vagy czafrangokra 
oszlanak, mig az új Semper- 
vivuni szirmai épszélüek s csak 
a csúcsukon látható három, 
néha négy fog, szirmai azonfelül 
sokkal keskenyebbek s hossza- 
sabban kihegyezettek, két rét 
hajtásuk következtében még 
keskenyebbeknek, majdnem vo- 
nalai aktiaknak tűnnek fel. A 
szirmok csúcsán látható fogak 
közül az egyik rendszerint a 
többinél valamivel hosszabb. A 
Sempervivum arenarium kelyhé- 
nek szőrzete is más, kelyhe t. i. 
rövid mirigyszörökkel sűrűén 
fedett, mig a Sempervivum Si- 
monkaianum csésze-sallangjai- 
nak csak a szélén láthatók távol 
álló, nyeles mirigyek. 
Eltérő termete daczára a 
leirás szerint közel áll még a 
Sempervivum Neilreichii^QMOTT 
Nymán és Kotschy-Iioz (Ana- 
lecta botanica 19. old.), ettől 
azonban keskenyebb szárlevele, 
keskeny, kevésvirágú, össze- 
terelt virágzata, rövidebb csésze- 
levelei, főképpen azonban ép- 
szélű, csak a csúcsukon 3 — 4 
fogas keskenyebb szirmai külön- 
böztetik. 
Azt hiszem nem tévedek, 
ha a pANTU Z. C. és Proco- 
PIANU-PROCOPOVICI S. a „Con- 
tributj'oni la Flóra Ceah- 
blütigeu Blütenstand bedingt 
ist, die sehr schmalen, dick- 
lichen Rosetten- nnd Stengel- 
blattéi', die Grössenverháltuisse 
dér Kelche zn den Blumenblát- 
tern, hauptsáchlich aber die 
Gestalt dér letzteren lassen 
die nene Art aut den erstcn 
Blick als QmQ von S. arenarium 
verschiedene Art erkennen. 
Wáhrend námlich die Blumen- 
bl áttér des S. arenarium am 
oberen Rande iiifeine Fransen 
zerschlitzt sind, weist das nene 
Sempervirum ganzrandige, kurz 
drüsige, nur an dér Spitze in 
drei, manclimal vier Záhne 
gespaltene, viel schmdlere und 
lánger zugespitzte Blumenblcit- 
ter auf, welche durch die 
scharfe Faltung nocli schmáler, 
fást lineal erscheinen. Dér eine 
Zahn dér Blumenblátter ist 
meistens über die übrigen hinaus 
verlángert. Auch ist die Be- 
kleidung des Kelches bei S. 
arenarium eine andere. Die 
Kelchblátter des S. arenarium 
sind am Rande kurz und dicht 
drüsenhaarig, jeiie des S. Simon- 
kaianum aber am Rande 
mit entfernt stehenden gestiel- 
ten Drüsen besetzt. 
Von S. Neilreichii S. N. K. 
(Analecta bot. p. 19), welchem 
die nene Art trotz habitueller 
Verschiedenlieit, dér Beschrei- 
bung nach nahe kommt, uiiter- 
scheidet sie sich durch die 
schmáleren Steugelbláttter, die 
schmale, armblütige, zusammen- 
gezogene Inílorescenz, die kür- 
zeren Kelchblátter, hauptsách- 
lichaber durch die ganzrandigen 
und nur au dér Spitze 3 — 4 
záhnigen schmáleren Petalen 
Ich glaube nicht zu irren, 
