Ellenmondót közölnek a szagáról is. CüSIUS’), kitol erede- 
tileg a H. silvestris név származik, szagtalannak mondja. CranTZ“), 
a kitől Linné Species plantaruma (1753) után a H. silvestris faj 
nevét számit jnk, azt írja: „ílores.... silvestre aliquot non mihi 
explicabile aroma liabentes“, vagyis a virága megmagyarázhatatlan 
zamatti, a másik oldalon pedig: „odorain inveni ad solis occasum“ 
(napnyngváskor illatozik). Ennek ellenére a LiNNÉ-nek Bécs vidé- 
kéről JacquIN és Mygind küldötte ugyanazon estikefaj a Spec. 
pl. 11. 171)3, 027. old. H. indora L. néven jelent meg. A fajilag 
méltán ide vonandó H. runcinata virágáról autorai®) „ílores inter- 
diu noctuque inodori ' (p. 220), a füvéről pedig „odor lierbae teter, 
snbbitiiminosns“ (p. 221, szaga kellemetlen, majdnem olyan, mint 
bitumené) véleményt közük. SCHULTES'^) és TrattíNNICK^) szerint 
a l)aranyai H. runcinata szépszagii,®) BbcK szerint legújabban, az 
i. h. gyenge illatú. 
Most már tudom, hogy az illattermelö hasonló fajokat egy- 
mástól élesen meg nem különböztették. JacQUIN például a Flóra 
Austriaca 347. tábláján, H. inodora név alatt, valóban H. Sihiricá-t 
fest, csak a külön rajzolt dárdaforma levél a H. silvestrisé vagyis a 
H. inodora-é. 
Több más példát is előhozhatnék igazolására, hogy sok He- 
spenVfaj ismerete nem tökéletes, bár a monografiájok'^) nem nagyon 
régi, de fogyatékos. Nem tudták megkülönböztetni a tökéletlenül, 
kivált a szabdalt alsó levelek nélkül gyűjtött példát. A HesperiswQ\<. 
rendkivüli érdekességgel kecsegtető életszokása tovább is zavarlian 
marad, a inig a rejtett-bélyegű, mintegy egvmiást utánzó fajokat 
élesen külön nem választj.uk ; e nélkül most a Hesperis biológiai 
vizsgálata megse kezdhető. 
Ez indított a hazai Hesperis földolgozására, Degen dr. her- 
báriumából jiedig Balkán ritka HesperisameXí ismeretét merithettem. 
Vizsgáltam a bn lapesti tudomány-egyetem, valamint a M. N. i\lú- 
zeum gyűjteményét is. Nagy, természetes földkerületnek sokféle 
Hesperis-ííiyáX^ többnyire jól szárított példákat, hasonlitottam össze, 
annyit, a mennyinek élő példáit együtt és egyszerre ^’izsgálni talán 
sehol sem lehet. Friss fűvel a vizsgálat könnyebb, a H. tristisnck 
meg a H. obtusá-imk extraüorális mézfejtójét és más sajátságát 
ilyenen is ellenőriztem. Szárított példán tűnt szemembe a nectariam 
') Hesiiens altéra Pannonica inodora silvestris. Rariorum aliquot stir- 
pium per Pannoniam obsorvatarum hist. 1583, .335. old. 
*) Stirpes Austr. II. 1769, 34. old. 
AValdstein és Kitaibel : Decriptiones eticones pl. rarior. Hungáriáé, 
t. 200, p. 220-21. 
*) ScHULTtS: Observ. p. 130. 
*) Flóra des östcrr. Kaiserthumes. I. 1816, 72. old. Ezen összeki.-vort 
IIcspcrisGk illatáról v. ö. még KocH, Röhling’s Deutschlands FI. IV. 670. old. 
“j Magyar népies jelölése a jóillatú kerti virágnak, 
b FüürnieR: .Monographie du genre Hesperis. Buliét, de la soe. botan. 
de Francé, XIII. 1866. (1868 !) p 326—61. 
