165 
szintén ismeretes. Ilyen a Dentaria enneaph)jllos, továbbá a D hnl- 
hifera és D. (jlandalosa, a liaphanus raphanistruiii és M. sativus, 
a Matthiola tristis és M. sínuata, lírahis tmrita^ továbbá a A. coe- 
nílea és A. verna, Thlaspi montanum és Th. cepeaefolmm. A He- 
aperís virágnak észrevelietöségét a liomályban kétségtelenül fokozza 
az az erős szag, mely este a virágnak illatos váladékából kiárad. 
Az illat termelésére és hatliatósságának fokozására intra- és extra- 
lloralis mirigyei keletkeztek, az utóbbiak olyan helyen, ahol más 
növényen nectarium extraiuiptiale-t keresni nem nagyon szoktunk. 
Már most megérthető, hogy a havasi régióban aránylag mért 
gyakori a fehérvirágú, mért nincs vagy mért ritka ott a lilavirágú 
estike ; hogy a homálybeli halavány virágnak mért nincs diszitése 
és élénk tarkasága, mintegy jel a bogárnak az eligazodásra a méz 
felé, hiszen a czifraság a sötétségben amúgy is látatlan maradna. 
A havas régióban, a hűvös este és éjjel a bogár inkább elbújik, 
de a fehérszinű virág meg az erős illata czéltalanúl a havason sem 
fejlődik (vagy az ősidőkből visszamaradt kényszerállapotnak kell 
tekintenünk?). A havasi növény életföltétele különben még elég 
hézagosán ismeretes, a Hesperisi^ mint az Alpesen vadon nem 
termőt, biológiailag még nem is tanúlmányozták ennek ki- 
fiirkészése tnlajdonképen mi ránk várna. Másrészt a Hesperis havasi 
illatozása mintegy föltételezi vagy sejteti a havas esti lepkéjét, 
aiiiinő, ha nem sok is, valóban van, s a hegy felső régiójában akad 
a Hesperisnok várt vendége. Különben havasi lepkéink élete és 
földrajzi elterjedése körülbelül ép olyan ismeretleid), aminő havasi 
estikéink biológiája. 
A nectarium extrafíorale vagy extranuptiale. 
Szagárasztására sok növénynek a virágján kivid is van külön 
szervecskéje, melyet közönségesen (jlandidá-wíxk (mirigy) nevezünk. 
Példának csak a rózsák Rahlíjinosae csoportját, közte kiváltképen 
a lioaa Hnmjarícát emlitem, melynek a levél nyeles (jla)iduldi})()\ 
terjedő erős szagát 8 — 10 lépésről megérzem. A. Bifora radians szaga 
még messzébbről észrevehető, de ez a magból, nem extraíloralis 
részből árad. Az illatozó glandida lehet a levél fogán (a Hesperia^dw 
is) vagy a levél szövetében (kaknkfn). Ha az illatozó szervecske 
édeses nedvet is áraszt, a morfológiában nectarium extrafíorale vagy 
extraiiujiüule a neve. Systematicai tanúlmány közben számos ilyen- 
nel megismerkedünk, sok növényét az extraíloralis mézfejtő iro- 
dalma sem említi. 
Ilyen a Hesperisnek stipidaris, jaxtarammlis és juxtapedun- 
calarís mézfejtője is, mely a levél, az ág meg a virágkocsán töve 
két oldalán, mint aprócska (1 hosszú, valamennyivel nagyobb 
vagy még jóval kisebb), formás testecske keletkezik (1. kép), de 
a levéllel, ággal vagy a kocsánnal szoros kapcsolatban nincs, s 
') Rovartani Lapok lüOÜ. évf. 199, 1901, 12, 38. old. 
