187 
A Botrychium Lnnariá-nak 
s a Polypodium vidyare nak a 
sz. által a deliblati homokban 
constatált előfordulásán kívül 
a czikk külön megemlitendöt 
nem tartalmaz. A mohokból meg 
éppen csak a Marchantia poly- 
morphá-i s a Madotheca p>laty- 
phyllá-t tárgyalja. Ellenben sok 
téves nézetet (p. o. az árva- 
leányhaj fajoknak s a sikárfü- 
nek az Alföldről a környező 
liegyekre vándorlása — mi ép- 
pen az ellenkezőjét hisszük !) s 
helytelen következtetéseket ol- 
vastunk benne. Az idevágó iro- 
dalom, különösen BüRBÁS mun- 
káinak tüzetes tanulmányozása 
a szerzőt sok tévedéstől meg- 
menthette volna. D. 
Ausser dem vöm Verf. con- 
statierten Vorkommen von Bot- 
rychium Lunaria und Folypo- 
díum valgare im Sande bei 
Deliblat (Comit. Temes) bringt 
dér Artikel nichts Ervváhiiens- 
wertes. Von Moosen wird über- 
haupt Illír Marchantia poly- 
morpha u. Madotheca platyphylla 
behandelt. Dagegen enthált die 
Arbeit zahlreiche irrtümliche 
Ansichten (z. B. aufwarts Waii- 
derung dér Stipa Arten und 
des Chrysopogon Gryllus aus 
dér ungar. Tiefebene in das 
umgrenzeiide Gebirge ! — wir 
sind vöm Gegenteil überzeugt,) 
und iinrichtige Folgerungen. Eiii 
genaues Stúdium dér einschlá- 
gigen Litteratur, insbesondere 
BorbÁS’s Publicationen hatteii 
Verf. vor manche irrtümlichen 
Behauptuiig bewahrt. D. 
Mág'ócsy-Dieiz Sándor: „A honi botanika múltja, jelene 
és jövője. “ (A magyar orvosok és térni, vizsg. 1901. évi XXXI. 
nagy gyűlésén tartott előadás kivonata. Term. tud. közi. 1902, 
818—821. 11). 
Alexander Mágócsy-Dietz : „Die Vergangenheit, Gegen- 
wart imd Zukunft dér Botanik in Ungarn.“ (Vortrag, gehal- 
tcn aii dér XXXI. Versammluiig ungar. Aerzte und Xaturforseher 
1901. lm Auszuge publicirt in Term. tud. közi. 1902 p. 813 — 321.) 
Szerző a honi botanikának a múlt században három időszakát 
különbözteti meg. Az első a XIX. század első negyedét foglalja el 
(WiNTEBL, Kitaibel^), Diószegi-Fazekas kora), a második a század 
első negyedétől alkotmányos életünk ujjáébredéséig terjed (RoCHEL, 
') Érdekes, hogy Kitaibel, a ki nevét mindig igy irta, a nagy-mar- 
toni anyakönyvben ("1757. febr. 3-án) Paul KiETEUBL-nak van bevezetve, tehát 
a Kanitz által (Vers. einer Gesch- d. ungar. Botanik 82 old.) közzétett 7 féle 
Írásmód közül egy sem felel meg nevének első hiteles bejegyzésének. Atyja 
Pál volt, anyja Franoisea ; öt testvére közül György szül. 17őő-ben, Erzsébet 
1759-ben, Anna Mária 1760 bán, Katalin 1763-ban, Ferencz 1766-ban Családja 
Nagymartonban már nem létezik. 
Lumnitzer (Wjnterl tanítványa) s Hedwig, ,a mohok Linnéje" szin- 
tén jelesei ezen első korszaknak s megérdemelték volna, hogy legalább 
névleg felemlíttossonek. 
