189 
juk, megdöbbenéssel kell tapasztalnunk, hogy a fiatalabbak között 
csak elvétve akad olyan, a ki a közönségesebb növényeket, sőt 
elég gyakran a legfontosabb mérges növényeket is ismerné ! 
Kétségtelen, hogy ezen változtatni kell, s a szerzőnek nagy 
érdeméül tudjuk be azt, hogy egyetemi működésének legelején tör- 
téntek már lépések az iránt, hogy a külföldi egyetemek példájára 
egyetemi tanításunkban a systematika is elfoglalhassa megillető 
helyét. Sajnos, hogy ezen fakultativ intézkedés sem fogja meg- 
teremteni a javulást, mert a szerzőnél határozottabban merjük tel- 
jesen elhibázottnak nyilvánítani az orvosképzés új szabályzatának 
azon intézkedését, melylyel a botanikát úgyszólván teljesen háttérl)e 
szorítja.'^) 
i\lessze vinne, ha ezen állitásunkat e lielyen megkellene indo- 
kolnunk, nem mulaszthatom el azonban itt egy részrehajlatlan capa- 
citás-, NothnAQEL Ármin hirneves bécsi orvostanárnak a múlt év 
nov. iiavában tartott beszédéből azt a helyet idézni, a hol azt 
mondja, hogy fájdalmasan érzi azt, hogy a medikusok újabban 
már nem foglalkoznak a zoológiával s a botanikával abban a ter- 
jedelemben, mint ennek előtte; pedig ezen tudományokkal való 
foglalkozás tanította meg őket a helyes látásra, a helyes meg- 
figyelésre, s azt nélkülözi sajnálattal oly gyakran a mai akadémikus 
fiatalságnál ! 
így nyilatkozik a paedagogiai sikereiről is híres tanár Ausz- 
triában, a hol pedig még kötelező a botanika tanulása. 
Az orvosi kiképzés új programmjában történt súlyos liiba 
megreperálására sürgős szükség van s sajátságos viszonyainknál 
fogva kevés a kilátásunk, hogy a czikk szerzőjének ismert erélye 
s tudománya iránt való lelkesedése elegendő lesz arra, hogy ezen 
intézkedés megszüntetését kieszközölje, még pedig idejekorán, 
nehogy az ifjabb orvosgeneráczió általános természettudományi mű- 
veltségi fokára s az orvosi gyakorlatra való kérzültség tökéletes- 
ségére nézve hátrányos, sőt veszedelmes hatását kifejthesse. 
Hogy a botanika elhanyagolása az orvosok kiképzésénél egye- 
nesen veszedelmes, azt — furcsa, de való — ez esetben nem a 
laikusoknak kellene megmagyarázni, mert azok ezt tudják. Irányadó 
köreiidc úgylátszik, megfeledkeztek arról, hogy hány esetben lehet 
egyenesen életmentő a gyakorló orvos botanikai ismerete, s ha ez 
ellenében a botanika tanításának sikertelenségét vetnék a latba, 
reformálták volna elsősorban a tanítási módot, hangolták volna 
össze a tanítás anyagát a gyakorlati élet követelményeivel ! 
Botanikánk dekadenciájának egyik legkirivóbl) jelensége, hogy 
a czikk szerzőjének, a fellendülés korszakából fennmaradt egyik 
jelesünk szaván kívül, aligha akad szószólója olij helyről^ a mely- 
hez a „pro domo“ beszélésnek még a gyanúja sem férne, nem akad 
*) A botanikából való kötelező elővizsgálat törlése óta a beirt H>9 
orvosnövendók közűi átlag csak 12—15 jár rendesen az előadásokra! 
