201 
nem mindig a legkönnyebb Az illatozó párolgó (elillanó) olaj, 
(oleiim aethericnm) valamely szervnek sejtjében levő olajcseppböl 
árad; a gyökérből (ValerianaJ, a füvéből (hagyma), leveléből 
(menta, kaknkfíí, lapos menta), a fájából (illatos fa), kérgéből 
(kámfor), a hagymából, a virág szirmából (rózsa, citrom, szegfű) 
vagy a magvából (koriandrom). Az illatozó olajcsepp e példáknak 
nem külön csak erre a célra való szervében keletkezett. 
De áradhat az illat virágbeli külön szervecskékből, kivált a 
mézfejtőbői, valamint a virágon kívül levő testecskékből is, melyet 
viráíjlcivülí mézfejtöneh vagy inézmirigynek (nectarinm extraüorale 
sive glandula nectarifera) nevezünk. A virágbeli, valamint a virágon 
kivül fejlődő nectarinm jóizü és jószagű nedvet termel, vagy félig 
folyós gyantás részt (kender, fenyő) választ ki s a párolgó illat a 
levegőn át szagló idegünkre hat. 
Az estike jó és erős illata is ilyen háromból árad : a rózsa 
analógiája nyomán a szirom aethericus olajából, a virágnak és 
szárnak ismertetett mézfejtöjéből, sőt a levélfog glandnlájából is. 
Olaja párolgására az esti idő kedvezőbb, mert valóban az estike 
nappal illattalan vagy gyöngeillatú. 
A //espem illata az ellenmondások ellenére (162. old.) a külső 
alakbeli sajátsággal összefügg s osztályozható is. — A bitumen- 
szagú faj alsó levele félbeszárnyalt, a felső pedig nyil- vagy 
dárdaforma aljjal végződik. A H. silvestrisivík CílANTZ említette 
megmagyarázhatatlan szaga is a bitumenes lehet, a minőnek 
W; LDSTEIN és KitaIBEL a H. silvesiris?,’LQ\ egyező H. randnata 
füvét mondja, a miért H hitumenosa Savi nevet is kapott. A H 
rnndnata rossz szaga. De Candolle szerint ’) a mirigyes szőrből 
árad, mely a levél szélét, valamint a virágzatot is bőven ellepi. 
A kellemetlen bitumenszagot biológiai tekintetben elriasztónak kell 
tekintenünk. 
Második csoport az este és éjjel kedvesen illatozó faj (specie.s 
nyctosmera), a minő a jácintszagú H. trisüs, a H. ladniata, az 
ibolyaillatú H. matronalisód ^7, erösszagú H (jlutinosa.'^) Ezt a 
szagot csalogatónah kell tekintenünk s azért erősebb, hogy a kevés 
éjjeli bogár annál könnyebben a virágra találhassson. Bámulatos, 
hogy a virág ösztönszerüségböl minő célszerűen termeli, a mi az 
esti látogatót magához édesgeti. 
A Hesperis virága vagy este termékenyűl, mint a H. tristisé, 
melyet éjjeli lepke látogat^) vagy a homálybeli termékenyülésböl 
') Systema II. p. 446, 449. 
„Plores . . . noctii inteDso odorát! aut per dióm aut in apricis 
iiiodori.“ DC. I. c. 551. 
h Eloros Hesx)eridis matronalis „vospero et noeto fragantes,“ Ilii IL 
glutinosae „noctu graveolontes “ Vis. fl. Dalin. III, p. 130. 
KnutH: Handbueh dér Blüthenbiologie, II, 93. old. Én a virágjában 
olyan hernyót láttam, a mely körülbelül a termőt utánozta színével, egész 
termetével és nagyságával együtt. 
