202 
törekvés a nappali nászra. Ezt bizonyítja, liog-y a magasabb hegy 
fehér estikéje a kertben lilavirágú lesz, valamint az i«^, hogy a 
II. tristisnek eredeti szennyessárga színe sütétlila erekkel tar- 
kítüdik. 
A Hesperis egyéb szervezkedése (organa Hesperidis). 
Az estikét gyakrabban Írják egy- vagy kétnyáréltünek, mint 
a természetben ilyent találhatnánk. Az egyiyalréltű fű gyakran apró 
s az életműködése a csírázástól kezdve a mag érleléséig csak rövid 
ideig tart. Eii a liegyvidéken sem ilyen apró, sem magasabb egy- 
nyáréltü Hesperist nem láttam. Lehetséges, hogy valahol, eltérő mó- 
don, a csírázása esztendejében is kivirit s mint egynyárél tű teljesen 
l.)eíejezi életét ; de a magasabb egyszer virító Hesperis rendesen 
tovább növekszik, fejlődése a következő esztendőre is kiterjed s 
kétnyáréltű lesz. Aránylag az ilyen estike is kevesebb, s kiváltké- 
])en a kerti meg az alacsony vidék faja szokott ilyen lenni. Vadon 
termő Hesperis-amk többnyire a magas hegy sziklás helyein vastag 
gyökerökkel a sziklare])edésbe szóróinak, s mint szirtapritók vszirt- 
niorzsálók, lierbae rnpifragae), a inészszirt porlasztói, leginkább 
többnyáréltúek s a nu'dt esztendei szár maradéka a vastag tövön 
gyakran látható. 
Az egynyáréltű faj gyökere fején az idei friss vagy hervadt 
leveleket látni, a kétnyáréltűn a múlt őszi levélrozettának a sűrű 
barna vagy földes maradéka csoportosodik s a gyakorlott szem a 
tavaliságot elárnló külsejéről és barna töredékéről könnyen meg- 
különbözteti. Nyáron a Hesperis tövén a megnjnlásnak leveles haj- 
tása vagyis a tőlomb gyakran már rajta zöldellik. Hossznnyeles, 
f)lykor dnrvaszőrű levelek alkotják s esztendőre a tőlonibos sarj űj, 
virágzó szárrá nyúlik, de nyár felé a tavai keletkezett alsó levelei 
leginkább töiikre mennek. 
A szár a keresztvirágnak alaptervének megfelelően hengerded ; 
a nagyobb és keményebb szőre között gyakran apróbb pihe is 
van, leginkább ágas lesimnlóbb szőrökből. Különös, hogy a szár 
felső része, kivált a virágzat tengelye elég gyakran szögletesedik, 
mert az ág meg a virágkocsán éle mintegy lefut s az ág elhatá- 
rolja magát a főtengelytől. 
A majellai H. matronalhow meg a Királykő H. moniliformis-ím 
extraaxillaris ágat is láttam, de a tövétől kezdve, mintegy 5 mm.-nyi 
távolságban, rendes levél van rajta, mintha a rohamosan növekedő 
ág az alatta levő levelet magával ragadta volna (1. 66. old.). 
A Hesperis ága lehet félhengerded, a fölfelé néző oldala la- 
posabb, az alsó leliet kopasz is, a felső pelyhes. 
A Hesperis levelének kevés a változatossága, a legtöbb fajé 
majdnem egyforma : ágatlan, hasadozatlaii, fogas (v. ö. 14. és 34. old.). 
’) Az estikét Vilmorin: Blumongartnorei I, 1895, 79, old. szerint is 
kétnyáii módra termesztik. 
