203 
Az alacsonyabb vidéken a H. silvestris, H. Steveniana, meg a H. 
lap^anifolia alsóbb levele félbeszárnyall (8. kép), teliát határozottan 
feleniáslevelű, úgy mint a mediterrán H. glutinosa. 
A Hesperiíi szőrének minőségére és biológiai szerepére idáig 
nem nagyon figyeltek, pedig ez a íöldrajzi elterjedéssel s a Hesperis 
életküzdelmével meglehetős összehangzó. Az olasz H. matronalis 
levelén apróbb, puha, sűrű, ágatlan, meglehetős lesimnló szőr, a 
mediterrán H. glutinosán s a pusztaság H. tristisén hosszabb, rit- 
kásabb vékony boholy van. Amaz a külső védelmen kivűl, kivált 
ha a faj későbben virágzik, a nagyobbfokú kipárolgás ellen is védheti 
az estikét. Melegebb délkelet fajainak a H. matronalisénál gyakran 
valamivel hosszabb, keményebb és durvább szőre mint a szúrós- 
ságnak kissebb foka szerepel. Ez a ritkásabb és merevebb szőr 
gyakran kétágú; az ágatlan rész, mintegy nyele vagy lába a két 
ágának, de a szántott estikén, kisel)b nagyításkor a szői* harmadik 
ágának is látszik. Ellepheti a szárat, valamint a levélnek mind a 
két oldalát, nem simul le, hanem vízszintesen áll szét, az apróbl) 
állatkát, liernyót könnyen megsértheti, a puha részhez érni nem 
engedi s a rágás és más pusztítás ellen a Hesperisnek védelmet 
biztosít. A kétágú szőrnek egyik ága rendesen nagyobb, sarló alak- 
jára is meggörbül s a bántalomnak jobban ellenáll {H. cladotricha). 
Ha a levelet sűrűbb és puhább szőr lepi is el, merevebb ágas 
szőrt a szélén gyakrabban látunk, mintha az estike a levél szélét 
féltené legjobban. Bogárrágást valóban gyakrabban látunk a levél 
szólón, mint benntebb a lemezén. 
A szőr minőségéről Fritsch említi, hogy a H. matronalis 
alakköróben eltérés (varietas) és geográfiái fajták megkülönbözte- 
tésére nagyon alkalmatos. A szőr különbözősége és másféle alakulása 
valóban más termőhelyre, más természeti állapotra és biológiai 
viselkedésre vall, mert a másféle állapot okozta a szőrnek más-más 
féleségét, tehát némileg a fajalakulásra is enged odapillantani. A 
Hesperis levele meg a virága arányosan ily mértékben nem változik. 
A szőr minősége a fajnak vagy a csoportnak a jellemével 
meglehetős összehangzó. A H. ohtusa, H. moniliformis és H. leio- 
soina csaknem egészen meztelen. A mely Hesperisnek a felső levele 
knrtanyelű, azon mirigyes szőr (glandula) rendesen nincs. A nyeletlen 
és széles vagy nyilas aljjal támaszkodó levél {H. silvestris) a 
vókonyszálú, hosszú, puha mirigygömbös szőrrel szokott együtt 
járni. Ez részben fogó szőr, a szárnak felső felén, a virághoz 
közel vagy a 'sdrágzaton szokott fejlődni, tehát óvó szőre is a fej- 
letlen virágnak. Annál feltűnőbb, hogy a H. suaveolens virágzata 
merőben kopasz, lentebl) a vegetáló része szőrös és mirigyes. A 
//esperesnek mirigyszőrös faja tehát bogárfogó, hanem húsemésztő 
is egyszersmind. 
') Vorhandl d. zool-botaa. Gesollsch. Wien 1899 p. 120. 
